78 
være haaret, men den øvrige Del glat, som hos E. meloformis 
(se Enumeratio Tab. II, Fig. 82, og Vorgef. bot. Mein. S. 46) 
eller hos E. Lathyris (se Schleidens Grundziige, S. 469, Fig. 204). 
Et Bevis er dette naturligvis lige saa lidt som Artikulationen, og 
kun sammen med alt det ovrige faar det Betydning. 
Bemærkes maa det dog, hvad Bailion siger om Euphor- 
biaceerne i Almindelighed (Étude, S. 73): „Le pédicelle est 
souvent articulé å une hauteur variable, surtout dans les fleurs 
måles qui sont caduques*. Ligesom der heri findes meget, 
som stotter den Brownske Opfattelse af Hanblomsten, kan man 
ogsaa heraf tage Anledning til Tvivl om den rette Grænse mellem 
Blomsten og dens Stilk. 
Det næste Sporgsmaal, som ikke bestemt findes berort hos 
andre end Ro ep er, er da dette: hvorledes skal denne Han¬ 
blomst, som nu efter al Sandsynlighed maa indskrænkes til den 
ovenfor Leddet liggende Del, opfattes? At den intet Blomster¬ 
dække har, og at den er enhannet, er klart nok; men hvor¬ 
ledes er denne ene Støvdragers Natur at forstaa? 
Ro ep er holder fast ved, at Støvdrager her som alle andre 
Steder i Planteriget maa være Stovblad: „Nemo erit qui dubitet 
filamenta foliis respondere^ (Enum. S. 44). Men hvordan kan et 
Blad være endestillet paa en Akse? Det strider mod Naturens 
Orden I Derfor hedder det videre hos Ro ep er (1. c. S. 44): 
„Talem autem veram esse naturam florum masculorum qualem 
sese oculis nostris exhibet, haud credo. Quomodo enim flos 
integer unico tantum stamine eoque centrali constitui potest? 
Hoc certe æque incredibile est et præter omnem plantarum na¬ 
turam ac illud, si caulis 1. ramus folio singulo, e medio nodo 
proveniente terminaretur. Existimo potius, cum nunquam orga- 
num foliaceum e centro nodi provectum videamus, stamen quod 
Euphorbiarum pedicellis masculis insidens totum nodum basi 
orbiculari, truncata, tegit, e staminibus tribus coalitis ortum esse, 
antheris tamen omnibus præter unum suppressis“. 
