86 
tum, som taler mod Opfattelsen af Koppens Natur som enkelt 
Blomst! 
Mod Ro ep er s Forklaringsmaade vil jeg dernæst ind¬ 
vende, at Analoga mangle, idet Tillægsknopper meget sjældent 
ere saa talrige som her og dernæst næppe noget Sted ere 
fundne fra forste Færd af stillede i en slig Zigzagrække, som 
her hos Vortemælken; ere de stillede saaledes, ere de vist 
næppe Tillægsknopper (o: staa ikke paa en og samme Akse, 
den relative Hovedakse), men Knopper, som staa i genetisk For¬ 
hold til hverandre. Hvor Tillægsknopper omtales, finde vi dem 
oftest i én lodret Række, eller de kaldes kollaterale; disse 
sidste har jeg mistænkt for ofte næppe at være ægte Tillægs¬ 
knopper. 
Et Tilfælde, som for Ro ep er vil være et godt Ånalogon 
med Hensyn til den store Mængde af Tillægsknopper, er det, 
som Eichler har fremdraget*). Hos P/ioradendrow-Slægten staa 
Blomsterne i 1, 3 eller 5—7—9 alternerende Rækker i Blad¬ 
akslerne, med nedstigende Udviklingsgang, saa at de nederste ere 
de mindste. Antallet af Blomster i Rækkerne ere undertiden meget 
betydeligt. Eichler ansér her den overste Blomst, som ofte 
har et fra de andre forskelligt Stillingsforhold af Perigonbladene, 
for Hovedblomsten, og de ovrige rækkestillede for Tillægsknopper; 
Hovedblomsten er den, der forst kommer frem, og den eneste, 
der bliver tilbage, naar hos faablomstrede Arter alle de ovrige 
ere svundne bort. Her have vi altsaa, som hos Vorte¬ 
mælken, en Mængde Blomster stillede i Rækker indenfor én 
Bladaksel. Men der er dog den Forskel, at ingen Phoradendron 
har 2 tæt til hinanden liggende Rækker af Blomster, som af¬ 
veksle med hverandre, saaledes som Vortemælken. Endelig bor 
man ogsaa tage Hensyn til, at alle Vortemælkens Stovdragere 
ved deres Grund ere forenede i en fælles, om end hojst ube¬ 
tydelig, egen Akse, der endog, som det synes af Baillons 
*) Se Martius, Flora Brasiliensis, Loranthaceæ auct. A. W. Eichler. 
