94 
hos Vortemælken danne Gentagelser af Hovedaksen, og dernæst 
ere de overste to til tre Grene under Blomsterstanden ligeledes, 
meget kraftige og blive Blomstergrene. Hver af disse ligner 
Vortemælkens i at have to Forblade, af hvilke det 2dets (n’s) 
Knop hurtigt bliver den fremmeligste, og af hvilke det forste (m) 
vender ind mod Bedstemoderaksen. Blomstergrenene afsluttes 
af en Blomst og af en Svikkelkvast uden Dækblade, hvis Blom- 
stertilke endog ere artikulerede omtrent som Vortemælkens. For¬ 
skellen er altsaa væsenlig kun den, naar man sér bort fra de 
meget regelmæssigt forekommende Forskydninger og Sammenvoks¬ 
ninger mellem Endeblomsten og 2det Forblads Gren, at Nat¬ 
skyggen kun har én Svikkel under sin Endeblomst, men Vorte¬ 
mælken fem, og at Spiralen i hins Blomstergren er bagom- 
gaaende, men i dennes foromgaaende. 
Et Blik paa de to hosslaaende Figurer, som fremstille Grund¬ 
planerne af Natskyggens og Vortemælkens Forgrening, vil vise 
den store Overensstemmelse (se Fig. 18 og 19). 
Efter denne lille Digression vende vi tilbage til Vortemælken, 
Paa Antholyser af Koppen har Roeper iagttaget, at de 
delvis ganske frie Kopdækblade stottede Knipper af Hanblomster. 
Selv i Akslerne af Forbladene har han sét saadanne, især naar 
disse bare Kirtler paa deres Rande og nærmede sig til de egen¬ 
lige Kopdækblade. Jeg har sét et lignende Tilfælde paa en' 
Stængelkop af E. Esula^ hvis syv Kopdækblade vare sammen¬ 
voksne, medens et ottende stod frit udenfor og i sin Aksel stot¬ 
tede en Dannelse, paa hvilken med Sikkerhed kunde sés en Stov— 
knap. Ogsaa saadanne Tilfælde tale for Blomsterstandsnalureni 
af Vortemælkens Kop (se Roeper „Vorgef. bot. Mein.^^, S. 42). 
« ■» 
Kopskællene. Nærmest knyttede til Hanblomsterne ere Kop- 
skællene. Til de forskellige Tider og af de forskellige Bota¬ 
nikere ere Kopskællene bievne opfattede paa hojst forskellig. 
Maade. Hos Adanson vare de Kronblade, hos Lamarck,^ 
