100 
For jeg forlader Hunblomsten, maa jeg omtale nogle Be¬ 
mærkninger af A. G uil I ard*). Han synes at have undersogt 
Udviklingen og siger, at Stbvvejen udvikler sig for Støvdragerne, 
„ce qui révéle une cyme et ne peut convenir å une fleur“. Jeg 
maa naturligvis benægte Rigtigheden af denne Iagttagelse. Han 
anforer ogsaa, at „kétamine ne fait pas trachée avant Fovaire ce 
qui est confraire å Tune des lois les plus générales de l’organo- 
graphie“. Ogsaa dette er næppe rigtigt. Udviklingen af Kar¬ 
strængene er nemlig følgende. Forst bemærkes en kraftig 
Stræng i hvert af en Blomstergrens to Forblade, længe for der 
er Spor til Strænge i Koppen, der endog kan blive saa vidt 
udviklet, at Ægene ere anlagte og Kopskællene store, for Strænge 
bemærkes. Derpaa sés fem Strænge udvikle sig fra Koppens 
Grund og forlænge sig op i Kopdækket som Kopdækbladenes 
Midtribber. Deres Forbindelse med Forbladenes Strænge er mig 
ikke klar. Kopdækkets Kirtler ere paa denne Tid .oftest allerede 
store. Om Strængenes Forgreningsmaade i Kopdækket er talt. 
Efter dem opstaa Strængene i Hanblomsterne, om hvilke lige¬ 
ledes er talt, og ganske kort Tid efter dem de tre Strænge i 
Hunblomstens Stilk, som ved dennes overste Ende boje sig 
næsten vandret udad for straks efter i en Bue at lobe op langs 
Frugtbladenes Rygsom som Midtribbe. De forlænge sig derfra 
videre op i Griflerne og klove sig endelig i to Grene, én til 
hvert Ar (se Tab. 11, Fig. 51). Lidt længere hen bemærkes 
ogsaa i Frugtknudens Midtsojle Strænge, som ved dennes Grund 
anastomosere med de tre Frugtbladstrænge. 
Om Ægenes Udvikling er ovenfor talt. De forekomme mig 
saa utvivlsomt at være Frugtbladenes Akselknopper, at jeg ikke 
kan andet end anse dem derfor. Om Ro ep er s besynderlige 
Mening er ovenfor (S. 76) talt. 
*) Se Bulletin de la Société bot. de France, V, 1858, S. 727: »Oinbelli- 
féres tératiques«. 
