102 
en Blomsterstand, der som Kurven har optaget meget af den 
ægte Blomsts Væsen i sig; intet Under derfor, at Adolphe 
Brongniart kan sige*): „la fleur des Euphorbes présente une 
organisation si anomale qii’elle se préte å des explications trés- 
diverses^^. Jeg tor vist heller ikke smigre mig med, at Diskus¬ 
sionen nu skulde være afsluttet; dog er jeg vis paa, at Hoved¬ 
punkterne ville staa fast. Det bor her fremhæves, at Eu- 
phorbia viser sig at være i Samklang med hele Euphorbiaceernes 
Familie i at have særkonnede Blomster, og at vi hos denne 
ofte ville finde, at Hunblomsterne i den begrænsede Blomster¬ 
stand netop indtage de centrale. Hanblomsterne de perifere 
Pladser, paa mange Steder netop stillede i Kvaste eller deraf 
afledede Blomsterstande. Guillard siger (1. c. S. 729), at der 
i Euphorbiaceernes Familie er „trente genres, lesquelles portent 
cyme bisexuelle avec la fleur carpellée au centre. Cette cyme 
est un caractére spéciale de la famille^. Fra dette almindeligere 
Synspunkt er det sikkert ogsaa, at Monotaxis ^ som man saa 
ofte**) sér anfort som Analogon for Euphorbia^ kan fremhæves. 
Vortemælkens Historie er i flere Henseender meget lærerig. 
Den viser os t. Ex. hvorledes en ensidig Benyttelse af Udvik¬ 
lingshistoriens Resultater forer paa Afveje, og hvor magtesløs 
denne saa lovpriste Methode ofte er. Indfort af Rob. Brown 
som videnskabelig Undersogelsesmelhode, dernæst udraabt af 
Schleiden som det eneste saliggørende Studium i Botaniken, 
se vi den endnu af Payer og Baillon tildeles en Betydning 
som den Dommer, der i alle Tilfælde alene vil kunne afgore 
*) Rapport sur les progrés de la botanique phytographique. Paris 1858, 
S. 125. 
**) Se Lindley’s Vegetable Kingdom, Edit. III, S. 275; Schnizleiu’s 
Iconographia familiarum; Areschoug’s Udgave af von Diibens Hand- 
bok i Yåxtrikets naturliga Familjer, S. 287. 
