122 
som det efter disse Vidnesbyrd fra Litteraturen er, at der gives 
Froer, som overvintre paa Bunden af Vandet, ligesaa sikkert er 
det, at der gives andre Froer, som overvintre paa Land; thi 
læser man videre hos Nilsson paa samme Sted, finder man: 
„Likvål ar det såkert att icke alla tillbringa vintern i vattnen, 
men att en stor del af samme art nedgråfva sig i jorden och 
tillbringa der den kalia årstiden^^. Og til Bevis paa denne Sæt¬ 
nings Rigtighed anfores flere Facta. 
Er det nu givet, at Froerne snart overvintre paa Land, snart 
i Vandet, bliver Sporgsmaalet: Gives der nogen bestemt Lov for, 
hvilke Frder, der vælge det ene, og hvilke der vælge det andet 
Opholdssted? Til Losningen af dette Sporgsmaal har Steen- 
strup forst givet Noglen, idet han i de to tidligere anforte 
Arbejder paaviser den store Kjdnsforskjel hos disse Dyr og 
hævder den ved Mærker, hentede baade fra det Ydre og det 
Indre; ja han loser endog Sporgsmaalet med det Samme, idet- 
mindste for R. oxyrrhinus's Vedkommende. Det fremgaaer nemlig 
klart af S teen s trups Afhandling^), at Hannerne af R. oxyr- 
rhinus overvintre paa Bunden af Damme med græsbevoxet Bund 
og begynde deres Vaarfærd strax ved Isens Optoning, medens 
Hunnerne overvintre under Trærodder paa Land og forst nogle 
Dage senere begive sig til Vandene. For den anden Arts Ved¬ 
kommende antyder Steenstrup vel den Mulighed, at ogsaa 
Hunnerne kunde overvintre i Vandet, men han erklærer tillige, 
at han ikke har tilstrækkelige Iagttagelser til med Bestemthed 
at afgjdre det; og det er netop om denne Art, jeg nu skal an- 
fore et Par Iagttagelser. 
Den 24de Marts 1869 tomtes en stor Grav i Nærheden af 
Roskilde. Den havde i Vinterens Lob havt en Vandstand af et 
Par Alens Dybde,* * og da Vandet nu ved Hjælp af en saakaldt 
det endvidere S. 23 om Froerne, »og deres Tilhold i de aabne Kilder 
om Vinteren, er en Trost for den stakkels Fisker, der mojsommelig 
opsoger Mading til sin Mede-Krog«. 
*) Jfr. den tydske Text S. 5, den danske S. 96. 
