136 
geographiske Udbredning; denne kan nu slet ikke forsdges med 
Udsigt til et Resultat, der kan have Interesse eller Betydning, 
forend hint Udbytte af de amerikanske og engelske Dybvands- 
skrabninger foreligger i vel bearbejdet Skikkelse. Jeg har derfor 
besluttet mig til ikke længere at opsætte den paatænkte Med¬ 
delelse af de mig foreliggende Oplysninger om den danske Echi- 
noderm-Fauna. Til Grund for dem ligger fornemmelig Museets^ 
særlige Samling af danske Straaldyr, i hvilken jeg har bestræbt 
mig for at skatfe vore Arter repræsenterede ved Exemplarir fra 
saa mange Lokaliteter som muligt, for at et Gjennemsyn af Sam¬ 
lingen eller af dens Katalog strax kan give et Billede af de 
enkelte Arters mere eller mindre hyppige Forekomst og videre 
eller snevrere Udbredning ved vore Kyster. 
Min forste Fortegnelse over Danmarks Pighude i „Vidensk. 
Meddel.“ for 1856 omfattede 23 Arter, af hvilke to endnu ere at 
betragte som usikkre; senere har jeg dertil fojet 4 ved Hellebæk 
fundne Former; nærværende Fortegnelse omfatter 30 Arter for¬ 
uden de to, af hvilke danske Exemplarer ikke endnu foreligge, 
nemlig Thyonidium commune og Astropecten squamatus. Med Hensyn 
fil de ældre Lokalitetsangivelser tillader jeg mig at henvise til 
mit ovenanførte tidligere Arbejde. 
A. Holothurider (4 Arter): 
_ # 
1. Synapta inhærens (Miill.) Et ungt Exemplar, taget af afddde 
Inspekteur Moller i Kattegat paa „Store Middelgrund^, 
berettiger til at optage denne Art i vor Fauna. 
2. Psolus phantapus (Struss.) er neppe sjelden i Kattegattet; 
endnu ved Hellebæk faaes især dens Unger hyppigt i Skraben. 
De sydligste Punkter, hvorfra jeg kjender den, ere Øresundet 
syd for Hveen og Store Bælt ud for Nyborg. Derimod fandt 
jeg ikke Spor til den i Middelfart-Sund. 
3. Thyouidiuni hyalinuni (Forb.) har jeg faaet i temmelig Mængde 
ved Hellebæk; ogsaa ved Samso forekommer den. De syd¬ 
ligste Punkter, hvorfra jeg kjender den, ere Strib (Moller) og 
