240 
Achaster tenuispinus Diib. Kor. 
Jeg har tidligere*) omtalt, at Museet fra Grdnland havde 
faaet en Archasier^ som var taget i en Haj-Mave, uden Tvivl 
altsaa fra en betydelig Dybde. Dens halvforddjede Tilstand van¬ 
skeliggjorde dens Bestemmelse, og skjondt jeg havde en stærk 
Formodning om, at det var A. tenuispinus^ der dengang kun var 
fundet et Par Gange ved Norge i temmelig smaae Exemplarer — 
de stdrste havde „et Tvermaal af 2 Tommer eller 52 Mm. fra 
Spidsen af den ene Arm til samme af den anden modstaaende“**) 
— vilde jeg ikke udtale denne Formodning, som jeg kun 
kunde give en meget ufuldstændig Begrundelse. I den seneste 
Tid har Museet imidlertid fra de engelske Dybhavsskrabninger 
ved Hr. Prof. Wy v i 11 e T h o m s o n erholdt to Exemplarer, der i 
Henseende til Storrelse og Udvikling staae det gronlandske nær, 
og jeg erholdt derved Vished for, at den gronlandske Art virkelig 
er Archaster tenuispinus. Endelig har Museet i den sidste Tid 
havt det Held fra Cand. Sars at modtage flere norske Exem¬ 
plarer, af hvilke dog intet overgaaer de tidligere beskrevne i 
Storrelse. Det vil derfor nu være passende at oplyse, hvilke 
Artens Karakterer ere i dens mere udviklede Tilstande, for- 
saavidt som det foreliggende Materiale tillader det. 
Det storre af de engelske Exemplarer har en mindre Radius 
af 13 Mm.; den storre kan desværre ikke angives nojagtigt, da 
alle Armene ere afbrudte i Spidsen. Jeg kan derfor heller ikke 
angive Randpladernes Antal. Skiven synes at være forholdsvis 
storre og Armene, i det mindste ved deres Grund, bredere end 
hos yngre Individer, efter hvilke Arten hidtil alene har været 
beskrevet. Rygsiden er tæt beklædt med talrige fine Paxiller, i 
hvis Ordning der hverken paa Skiven eller Armene iagttages 
nogen Regelmæsighed; Antallet af de butte Smaapigge i en 
Paxil er 6—16, dannende en Kreds om 1—3 i Midten; den 
midterste er ofte storre end de andre, ikke sjelden en langt 
*) Videnskab. Medd. fra den naturli. Foren. 1864, S. 138. 
**) Sars: Oversigt af Norges Echinodermer (1861), S. 39. 
