246 
bevaringstilstand er mindre god, kan man endnu, ligesom paa 
Grays citerede Figur, paavise Stedet, hvor de have siddet. Som 
betegnende for Arten vilde jeg foruden disse fem Knuder endnu 
anfore (med Gray) den hvide Farve (eller vel rettere den farve¬ 
lose Tilstand af de torrede eller i Spiritus opbevarede Exem- 
plarer), fremdeles den forholdsvis stærke Udvikling af Randpla¬ 
derne, især i Armvinklerne, de egenlige Rygpladers regelmæsige, 
i Almindelighed sexkantede Form, de faa Porer, der oftest ere 
anbragte i Hjernerne mellem disse Plader og som i Armenes indre 
Del, hvor Armene stode til Skiven, danne Grupper paa 5 —6, men 
ellers sidde enkeltvis eller kun ganske faa sammen; de lade sig 
i ovrigt forfdige lige til Stjernens Midtpunkt. Endnu kan anfores, 
at der ses ikke faa „Pedicellariæ valvulatæ“ paa de almindelige 
og Bugplader; ogsaa paa Randpladerne har jeg iagttaget 
enkelte. Af Ambulakralpapiller er der gjerne 6 fine i hver 
Gruppe i den indre Række, og en eller hojst to i den ydre; at 
de sidstnævnte i Form og Storrelse omtrent stemme med Bug- 
randpladernes Pigge, er bekjendt. 
G. equestris synes at være udbredt fra Japan til Formosa- 
Strædet og det sydkinesiske Hav. 
2. doniaster (Stellaster) Incei Gray. 
Stellaster Incei Gray (1847) Proceed. Zool. Soc. p. 76; 
Synopsis (1866), t. V, f. 1. 
S. gracilis Mobius, neue Seesterne (1859) t. IV, f. 3—4. 
Grays Figur gjengiver godt det habituelle ved denne Art, 
som især synes at udmærke sig ved de talrigere (15—16) og derfor 
mindre udviklede Randplader, de talrigere Rygknuder*) ■— disse 
ere ofte affaldne, men Mærkerne af dem blive tilbage, og man 
maa derfor ikke lade sig vildlede af, at der kun er et mindre 
Antal eller endog slet ingen Knuder tilstede — samt de mindre 
*) Det af V. Mårtens (1. c. S. 112) omtalte Exemplar af '^G. equestris Retz.- 
-angeblich aus der chinesischen See« med fem Grupper af smaa 
Knuder paa Skiveryggen, horer neppe til den ægte G. equestris', maaske 
til G. Belcherii 
