I 
251 
stændig Krands af flade, firkantede Korn eller Papiller. Det 
samme gjælder om de betydelig mindre, men dog forholdsvis 
store, egenlige Rygplader; hver af dem, med Undtagelse af den 
trekantede Madreporplade, der ligger midtvejs mellem Midtpladen 
og Randpladerne, har sin særegne Indfatning af flade Korn. 
Disse Rygpladers Form er i ovrigt noget forskjellig paa Skiven, 
hvor de ere kantet-rundagtige og forholdsvis stdrre, og paa Ar¬ 
mene, hvor de ere mindre, mere langstrakte og næsten elliptiske. 
Pedicellarier har jeg vel ikke iagttaget direkte, men lineære Ind¬ 
tryk hist og her paa Rygpladerne antyde, at saadanne have været 
tilstede, om end ikke i stort Antal. Man vil kunne tælle 10—12 
Plader i hver af de fem Rækker, som fra den lille Midtplade 
straale ud mod Armspidserne. Den yderste Rygrandplade fra 
hver Side berore hinanden fuldstændigt, de andre aldeles ikke. 
Bugrandpladerne svare i Antal og Stilling nojagtigt til Rygsidens 
med den Undtagelse, at der indskydes een til paa hver Side 
nærmest Ojepladen ^); ogsaa deres indad mod Armenes Axer eller 
Munden vendende Begrændsningslinie er krum, og de ere lige¬ 
som de kantede egenlige Bugplader, som udfylde Mellemrummene 
mellem dem og Fodgangene, indfattede hver af sin Krands af 
smaa flade Korn. Paa hver Side af Fodgangene Idber der en 
mindst firdobbelt, nærmest ved Munden endnu fyldigere Række 
af flade, kantede Papiller, der vel i det hele ere storre end de, 
der omkrandse Bugpladerne, men ikke anderledes end at der er 
en fuldstændig Overgang mellem begge Klasser af Dannelser. 
Oreaster, 
Af denne Slægt har Museet i længere Tid besiddet tre Arter 
(hver af dem rigtignok kun i et Exemplar), som jeg forgjæves 
har sdgt at henfore til de tidligere beskrevne og lige saa for¬ 
gjæves har ventet paa skulde blive beskrevne af Andre; og da 
10 10 6 
*) Randpladernes Antal er altsaa ikke — (Gray), men —, eller bedre — 
