260 
O. mamillatus Aud. reduceres til kun at udgjore een Art, er mig 
saa ufattelig, at jeg skal afholde mig fra enhver Kritik af den 
og kun tillade mig at udtale min fuldstændige Uenighed med 
den ærede Forfatter med Hensyn til det Resultat, hvortil han 
mener at være kommet. 
Orcaster gracilis Ltk. 
Under Trykningen af dette Bidrag har jeg fra „Museum 
Godeffroy^^ erholdt tilsendt to Exemplarer af en stor Oreasier fra 
„Bowen Porl^^, altsaa fra Ny-Hollands Ostkyst (13—14 Tommer 
i Tvermaal mellem to Armspidser), som jeg heller ikke kan 
henfore til nogen af de hidtil beskrevne Arter. De, som den 
vel vilde komme nærmest, ere O. ohtu&atus^ O. obtusangulus og 
O. regulus^ men fra de Karakteristiker, der gives af disse, frem- 
byder den dog saa betydelige Afvigelser, at jeg har maattet op¬ 
give Tanken om at fore den hen til nogen af dem. For at und- 
gaae en unyttig Vidtloftighed, vil jeg imidlertid afholde mig fra 
enhver nærmere Sammenligning med hine Beskrivelser og ind¬ 
skrænke mig til at henvise til disse. 
Hvad der strax giver denne Art et eget Physionomi er 
det, at Armene, der her ere paafaldende lange, spidse, smækkre 
og skarpt afsatte fra Skiven — deres Brede, hvor de udspringe 
fra denne, er omtrent det Halve eller en Trediedel af deres 
Længde — ikke modes ved deres Udspring i en afrundet Arm- 
vinkel, men adskilles ved Skivens lige eller kun yderst svagt 
indbuede fem Sider; eller med andre Ord: denne Sosljernes 
Figur er som en regelmæsig Femkant, hvis Vinkelspidser for¬ 
længe sig i fem forholdsvis lange Arme. Forholdet mellem 
den lille og den store Radius er gjennemsnitligt som 1 ; 2Vsi 
(hos det ene som 1 : 2,3, hos det andet som 1 : 2,8). — Rand¬ 
pladerne ere ikke særdeles store eller iojnefaldende; i Mellem¬ 
rummene mellem Armene ere de hdje og flade, m'en hæve sig 
dog op i en lav, kegledannet, i Spidsen nogen Pig; Armenes 
