353 
sidelrylit, keglcdannet, stærkere hvælvet paa den ydre Side og 
med en skarp indsvejet Kant bagtil. 
Tanden II er 2—2’% Mm. hdj og omtrent 2 Mm. lang. 
Den har en enkelt hoj og tynd Rod*), og lige under denne ud¬ 
vider Kronen sig stærkt til en tresidet Pyramide af lignende 
Form som den tredie Mellemkjæbetand * dog er den skarpe Bag¬ 
kant her noget længere og mere indsvejet og fortsætter sig hen 
over en lille svag Hæleknude bagtil paa Tandens Kronegrund. 
Tanden III er ligeledes hævet 2—2'% Mm. over Kjæbe- 
randen; dens Længde varierer fra 2^4— 2% Mm. Den er op¬ 
rindelig trerodetj men oftest smelte Rbdderne under Væxten sam¬ 
men og ere da kun antydede ved stærkere eller svagere Furer. 
To af Rødderne ere udvendige, den tredie indvendig. Kronens 
Grundflade er trekantet, og herfra hæver sig en hdjeste ydre 
Tak som en tresidet Pyramide, hvis skarpe Bagkant fortsættes 
ud til Tandens ydre Baghjdrne, hvor der dannes en lille Hæl; 
paa den indre Side lindes en lavere og tyndere, kegledannet 
Tak, adskilt fra den ydre ved en Dal, som hælder bagtil og er 
smallere fortil. 
hildet med dobbelt Rod i «On the anatomy ol'Vertebrates«, III Rind, og 
det fremhæves her ogsaa i Texten, at den er tverodet. Rlasius kalder 
i «Saugethiere Deutschlands", S. 151 denne Tand tverodet. Blandt 
de nordiske Forfattere er der ogsaa Uenighed om delte Punkt, thi 
medens Sundevall, 1. c. S. 225, og Nils s on i »Skandinavisk Fauna, 
Daggdjur«, S, 92, hævde, at Roden paa denne Tand er enkelt, siger 
Lilljeborg i det nys udkomne Hefte af »Fauna ofver Sveriges og 
Norges Ryggradsdjur«, S. 183, om den, at den har »vanligtvis duhhel 
rot.» Efter de Undersøgelser, jeg i denne Retning har gjort, er der 
omtrent lige saa mange Individer med enkelt Rod paa denne Tand, 
som med dobbelt, og Kjonnet synes ingen Indflydelse at have derpaa. 
Mivart (»Journ. of anat. and physiol.«, I., S. 284, og »Annales des 
Sciences natur.«, 1867, S. 228) har ogsaa seet den med enkelt Rod, 
skjondt oftere med dobbelt. 
Blainville og Rlasius tilskrive den to Rbdder, og hos Sundeval 1 
hedder det, 1. c. S. 317, hvor Slægtskaraktererne fremsættes, om de 
tre forreste Tænder i Overkjæbebenet, at de ere »forsedde med en mer 
eller mindre dubbel rot«. 1 samme Afhandling, S. 221, lover Forf. at 
fremhæve de faae Forskjelligheder, han har fundet i Tænderne hos de 
Arter, han har undersogt, paa sit Sted i Beskrivelsen, men i Beskri¬ 
velsen af JE. evro'pæus omtales denne Tand slet ikke. Hvad nu end 
Sundevall har ment om denne Tand, saa kan jeg ikke ansee den 
for tverodet, da jeg aldrig har fundet mere end een Rod paa den, skjondt 
stundom en svag Fure langs Rodens udvendige Side kunde antyde en 
Tvedeling. 
