361 
tvivlelig kaldes Hjorn etand. Grunden til at denne Tand i Litte¬ 
raturen opfdres snart som Hjdrnetand og snart som Kindtand, er, 
saavidt jeg kan skjdnne, dels at nogle Forfattere i deres Nomen- 
clatur ikke have ladet sig lede af Hensyn til Tandens Plads, 
men blot af dens Form, medens andre have negtet den Hjdrne- 
tands Navn, fordi den navnlig hos ældre Dyr tilsyneladende sidder 
Ijærnet lidt, undertiden endog henved 3 Mm., fra Mellemkjæbe- 
sommen. Tanden bryder imidlertid paa det unge Dyr frem lige 
bag, ja endog i selve Sdmmen mellem de to Knogler, og den 
Afstand, der senere kan være mellem Sommen og Tanden, har 
dels sin Grund i, at Tanden under Kjæbens Væxt forandrer sin 
Stilling noget■^), dels i, at den omtalte Som er en squamds 
Sutur, hvori Overkjæbebenet som en dækkende Plade strækker 
sig lidt hen paa den ydre Flade af Mellemkjæbebenet, saa at det 
endog kan see ud, som om den sidste Forland sad i Sommen; 
sprænges Mellemkjæben fra, viser Hjornetanden sig ganske tæt 
op til Sdmmen , og jeg betænker mig derfor ikke paa at fdige 
de Forfattere, som kalde den Hjdrnetand, hvad enten den har 
en eller to Rddder. 
Tydningen af Underkjæbens Tænder frembyder straks den 
Vanskelighed, at Fortænderne her ikke have Plads i en særegen 
Knokkel, saa at Grændsen mellem dem og Hjdrnetanden ikke er 
tage Hensyn til Formen , medens han i Odontographien, S. 298, endnu 
holder paa, at Form og Slorrelse ere væsenlige Momenter i Hjdrne- 
taiidens Karakteristik I «Anat. of Veitebr.«, S. 368, tages ogsaa kun 
Hensyn til Pladsen, idet det hedder, at Hjornetanden er den Tand, som 
sidder «at, or near to» Mellemkjæhesommen. Jfr. ogsaa Todd s 
xCyclop.H, IV. Vol., 2 Part., S. 903, og uOn the classif. and geogr. distrih. 
ofMamm., S. 17. — Rousseau siger rigtignok («Anat. comp. du systéme 
dentaire», S. 322),at Flagermusenes Mælkehjdrnetand mod .Sædvane sidder 
(jernet lidt fra Mellemkjæljesommen, medens den "chez tous les autres 
mammiféres occupe, pour la hase de la couronne, la suture inter- 
maxillaire;« men det er neppe rigtigt, at Hjornetanden virkelig altid er 
stillet saaledes 
Fn saadan Forandring af Stilling viser sig ogsaa paa tiere andre Tæn¬ 
der og udover sin Indflydelse paa den Maade, hvorpaa Tænderne slides. 
Mere herom siden. 
