378 
skiftes i Reglen saaledes: forst bageste Kindtand i Overkjæben 
og Underkjæben, saa anden Mælkefortand og fdrste Mælkekindtand 
i Overkjæben og sidst forste Mælkefortand i begge Kjæber. For¬ 
men af anden Kindtand i Overkjæben vil derfor i Reglen lettest 
angive, om et givet Individ har skiftet sine Mælketænder eller ej, 
da denne Tand i Mælketandsættel er saa betydelig forskjellig 
fra den blivende. 
Hjornetanden i Overkjæben nodes jeg til at omtale særskilt, 
thi den synes at frembyde et ganske ejendommeligt Forhold. 
Medens nemlig de fleste af mig undersøgte Hoveder bestemt 
pege hen paa, at der hos Pindsvinet ikke forekommer nogen 
fungerende Mælkehjornetand, men at den blivende Hjørnetand 
omtrent begynder sin Forkalkning samtidig med forste Mælkekind¬ 
tand, og dog er den, der sidst af alle Tænder i forste Tandsæt 
gjennembryder Kjæberanden, finder jeg paa tre Cranier en umis- 
kjendelig Mælkehjornetand. Det yngste af disse Cranier er kun 
30 Mm. langt, men har ^denne Mælkehjornetand omtrent færdig 
dannet, og dens Spids viser sig endog udenfor Kjæberanden; 
paa et Hoved af omtrent 38 Mm.s Længde*) ligger der en 
fuldstændig Mælkehjornetand i Tandhulen for den blivende 
Hjørnetand og af denne klemt helt op mod den indre Side af 
Tandhulens ydre Væg; og endelig sidder den i et Cranium, hvis 
Længde jeg ikke seer mig istand til at angive, da Baghovedet 
mangler, idet Craniet er udtaget af et udstoppet Dyr. Paa dette 
sidste Hoved (Tab. IX, Fig 4) er for ovrigt et aldeles fuld¬ 
stændigt Tandsæt tilstede, idet endog bageste ægte Kindtand 
med sin hele Krone er hævet over Kjæberanden, og samtlige 
Afldsertænder vise sig paa de sædvanlige Pladser i den opmejslede 
Kjæbe. Mælkehjornetanden har, hvor den er tilstede, et saa 
som indtrædende sent, da det ikke engang begynder for de ægte Tæn¬ 
der ere færdig dannede, og Craniet har næsten sin fulde Stbrrelse. 
■*‘) Dette har Hr. Professor Reinhardt godhedsfuldt tilladt mig at under- 
soge. 
