381 
Bell folger i sin Artikel i Todd s „Cyclop.^^, II Vol., 
Cuviers Tydning og tilskriver Pindsvinet | ægte Kindtænder, 
medens han i „British Quadrupeds^, S. 83, tæller } ægte Kind¬ 
tænder. 
Vil man nu sammenligne Pindsvinets Tandsæt med de andre 
diphyodonte Pattedyrs, saa har Owen ganske vist givet en An¬ 
visning dertil, som synes meget hensigtsmæssig. Han har 
nemlig i forskjellige Arbejder*) gjentagne Gange fremhævet, at 
der hos de diphyodonte Pattedyr findes en tjpisk Tandformel 
(„typical formle of dentilion“) bestaaende af 
/ I, c I, P I, iW I, 
og han giver hver af disse Tænder en bestemt Betegnelse ved at 
foje et Tal, der angiver dens Nummer i Rækken regnet forfra 
bagtil, til Begyndelsesbogstavet af dens videnskabelige Navn; 
tillige angiver han bestemt, at hvor et Tandsæt bestaaer af et 
ringere Antal Tænder, er det for Fortændernens Vedkommende dem, 
der betegnes med laveste Tal, der beholdes, for de uægte Kind¬ 
tænders Vedkommende dem, der betegnes med højeste Nummer, 
og af de ægte Kindtænder dem, der betegnes med laveste Num¬ 
mer, idet han gaaer ud fra den bageste uægte og den forreste 
ægte Kindtand (Tænderne og Mi) som de mest constante. 
Sammenligner man Pindsvinet med den nærbeslægtede Gym- 
nura **), som netop er en af de faa nulevende Slægter, hos 
hvilke det typiske Tandsæt er fuldt tilstede, og gaaer man ud 
fra, at Hjornetænderne hos Pindsvinet ere de virkelige Homo- 
typer til Gymnuras Hjornetænder, o: indtage den samme rela¬ 
tive Plads i Kjæberne, skjondt Formen af Gymnuras Hjornetand, 
*) "Denlition of Phacochoerus», S. 493—497, Todds «Gyclop.>>, IV Vol., 
II Part, S. 898 o. f., »On the classification and geographical distribution 
of the Mammalia«, S. 15—20, og «On the anatomy of Vertebrates«, S. 
366 o. f. 
Giebel: »Oymnura alban i «Zeitschr. f. ges. Naturwis.» Bd. XXll, S. 
277—290. 
