35 
vore Kjokkenmoddinger det til deres fuldkommen sikkre Tydning 
nærmeste Materiale i Knokler fra lignende Affaldsdynger paa den 
amerikanske Ostkyst, hvilke man heller ikke for nu havde skjænkel 
den Opmærksomhed, de fortjente. 
Da det Stuwitzske Fund ikke var offenliggjort, og, som oven¬ 
for ytlret, kun var bekjendt for en engere Kreds af Naturforskere, 
kom der saaledes fra lo modsatte Sider Kjendsgjerninger for 
Dagen, der nok kunde opfordre til, saavidt muligt, at forfolge 
denne mærkelige Fugls Skjæbne, og derved opklare deii noget; 
thi dens Historie maatte snart vise sig at være ikke saalidel 
anderledes, end man sædvanlig har forestilt sig den. 
Saavidt Ornithologerne nemlig have indladt sig paa en Op¬ 
fattelse af denne Fugls Historie og Udhredning, have de næsten 
altid forestillet sig Forholdet saaledes, som om de Punkter, 
hvorpaa Fuglen i det sidste Aarhundrede hoist sjeldent og enkelt¬ 
vis var seet (f. Ex. ved Shetlands- og Orkendernes Kyster), eller 
0 
paa hvilke den vidstes endnu at yngle, men kun i meget smaa 
Selskaber (Geirfugleskjærene ved Islands Sydkyst), vare de syd¬ 
ligste Punkter i dens Udbredningskreds, og som om Fuglen havde 
et storre Hjem og en videre Udhredning imod Nord, i de ark¬ 
tiske Have og Havbugter*), navnlig ved Grdnlands Ostkyst og ved 
Spitzbergen, o.s.v., hen til hvilke Egne man mente, at den for en 
Man sammenligne f. Ex. Temmincks Udtryk i Manuel d’Oi nitholopic (2'''* 
partie p.940. 1820): „U habile les plus liautes latiludes du globe, toujours 
dans les regions couvertes de glaces; vit et se trouve habituellement sur 
les glaces flottantes du pole arctiqve dont il ne s’éloigne qu’accidentelle- 
ment — commun au Groénland” — og næsten de samme Udtryk gjen- 
tager Ch. Dumont, Forfatteren af de ornitholog. Artikler i Dictionnaire 
des sc. naturelles, XLI p. 57. 1826. C. L. Bonaparte lader den beboe 
„the arctic seasofboth continents vvhere itis almost constantly resident” 
(Synopsis of tlie Species etc. . . . Annals of the byceum of nat. hist. of 
IVew-York. Vol II. 1828. p. 432), og Kayserling og Blasius (Wirbelth. 
Europas. XCl) sætter ligeledes dens Hjem „im arktischen Meere”; Thicne- 
mann, der selv paa andet Aar har levet ved den arktiske Kreds, lader den 
nu kun yngle ved den os ubekjendte Ostkyst af Gronland, hvorfra de en¬ 
kelte Individer ved Island skulle være nedkomne (Fortpflanzung der V6gel 
Europas. V.Abth. S. 57. 1838) o.s.v. 
3 * 
