43 
tilbudt for den (cfr., foruden de nævnte to Afhandlinger i Kroyers 
Tidsskrift, ogsaa Reinhardl: Grdnlands Fugle efter de nyeste Er¬ 
faringer, i Tidsskrift for Naturvidenskaberne, 1824, III. S. .39). 
Det synes mig derfor, at man af gode Grunde kan med 
Holboll „frygte for, at man ikke mere vil finde Fuglen paa dette 
Lands Kyster”. 
For at forebygge, saavidt muligt, at mindre rigtige Anskuelser 
skulle vedblive at udbrede sig, maa jeg endnu tilfoie, ,at, naar 
Holboll paa samme Sted yttrer om Geirfuglens Ophold ved Grdn- 
land, at den der „for 80 Aar siden ikke var sjelden”, og i den 
Henseende kun har Fabricius’s Ord i Fauna groenlandica for Oie, 
da er aabenbart derved sagt formeget; thi selv med de lidt ud¬ 
forligere Oplysninger, som vi ved de af mig ovenfor aftrykte Ord 
af hans Manuscript erholde, vilde Fuglen dog endnu være at 
kalde en sjelden Fugl der; men naar han (Kroyers Tidsskr. 
S. 383; Ornithol. Beitr. S. 16) ved Antydningen af den Foran¬ 
dring, den grdnlandske Fuglefauna i den senere Tid efter hans 
Mening har undergaael, som en Sum af Iagttagelserne om de 
enkelte sete Geirfugle anfdrer: „Saaledes veed man med fuld¬ 
kommen Vished, at Alca impennis har ynglct paa flere Steder” — 
da er dette aabenbart fuldkommen urigtigt. 
Min Mening er derefter kortelig denne: Ifdlge de hidtil kjendte 
Iagttagelser ere vi aldeles uberettigede til at antage, at Geir- 
fuglen har tilbragt Sommertiden eller Yngletiden ved Grdnlands 
Kyster; den har kun været en VTntergjæst, almindeligvis endog 
som Ungfugl, og aldrig i noget stort Antal. De Steder, hvor 
den i forrige Tider har været seet, have været Udderne i den 
sydlige Del af Grdnland, og den har ligesaalidt af vore Kolo¬ 
nister og Sdfarende samt af Grdnlænderne været seet i Nord- 
grdnland, som paa nogetsoinhelst andet Sted oppe i Davistrædet 
under de talrige Besdg, der, ligefra Ross og Parrys Reiser og 
ligetil den sidste af de talrige Franklin-Sogcrcs Expeditioner, 
ere gjorte til disse Egne. 
