58 
Af Thevets Meddelelse fortjener endnu at fremhæves, at ligesom 
Navnene Godets og Margaux synes at have været velbekjendte 
Fuglenavne for de ældste Sdfarende i de amerikanske Farvande, der 
da ved det sidste i Reglen have betegnet Havsuler (Sula)^ medens 
de ved det fdrste hyppigst betegnede en Svartfugl ialmindelighed 
eller en Alke; saaledes lader det ogsaa til, al Navnet Aponars 
eller Apponats hos Datidens Sofarende begyndte at blive en alminde¬ 
ligere Benævnelse paa Fugle, der manglede Flyve-Evnen, og altsaa 
at blive benyttet som Ordet Pengvin senere og nu. At Ascen- 
tionsoens Aponar ingen Geirfugleform har været, kan man af 
Familiens geographiske Udbredning temmelig sikkert slutte; 
man maa naturligvis snarest formode en Spheniscus under den, 
men derved er dog at erindre, at Oen ligger temmelig fjernt fra 
den nordligste Grændse for denne sydlige Fugleslægts nuværende 
Udbredning i Atlanterhavet. 
Saaledes stiller sig altsaa Forholdet for denne store Fugls 
Vedkommende igjennem hele det sextende Aarhundrede der 
synes at have været nok af dem baade paa de Smaaoer, hvor 
de havde deres Tilhold, og al være fanget rigelig bort af dem 
hvert Aar, og dette ikke af een Nations Skibe alene. Beretnin¬ 
gerne tyde, saa synes mig, fra alle Sider hen paa, at alle Skibe 
have provianteret sig mere eller mindre med disse Fugle, naar 
kun Vind og Veir have tilladt det, om endog nogle i en langt 
hoiere Grad end andre have maattet drive denne Fuglefangst, 
fordi de hjemmefra vare saa ufuldstændig forsynede, ja ofte kun 
provianterede for et Par Maaneder eller for de faa Uger, som 
Overfarten varede*'^). For at danne sig en tydeligere Forestilling 
om den Mængde af Fugle, som aarligen der er bleven ihjelslagen, 
maa man erindre, at igjennem hele den sidste Halvdel af det 
nævnte Aarhundrede bleve Fiskerierne og Robbe- og Hvalros¬ 
slagene drevne i St. Lawrencebugten og omkring Newfoundland med 
Haklugt lU. S. 171. 
