77 
sig der, end noget andensteds, skjærmet ved de store Vanskelig¬ 
heder og Farer, under livilke alene Nærmelse og Landing kan 
findested. Det er ogsaa vist, at Kolonien endnu var der 1813; 
thi da vide vi af en fra Amtmand Lobner paa Færderne til Etats- 
raad Reinhardt indkommen Beretning, at Besætningen af en fær- 
disk Baad, der var bestemt til Reikevig og som just befandt sig 
udenfor Geirfugleskjæret under et aldeles usædvanligt Blikstille 
med fuldkommen speilglat Havflade, benyttede sig af denne 
uventede Leilighed til at anstille en Jagt efter Geirfuglene, som 
den blev vaer paa Klippeskjæret; den gik iland og dræbte nogle 
og tyve, medens de dvrige bortskræmmedes* **) ). „Dieses, befiirchte 
ich”, siger Faber en halv Snes Aar senere, 1822, p. a. St., „hat 
den Vogel ganz von der Klippe verscheucht; denn in der Hoff- 
nung, dieseii interessanten Yogel naher kennen zu lernen, 
miethete ich mit zwei andern Reisenden eine Fischerjacht, und 
segelte den 25ten Junius 1821, welche Jahreszeit ich fur die 
beste ansah^^), weil alle Verwandte des Vogels in dicser ZcitEier 
haben, nach der Klippe. Wir kreutzten zwei Tage unter der 
Schere, deren Oberflache mit briitenden Sula alba und Uria 
troile bedeckt war; wir konnten jeden Vogel iibersehen, ent- 
deckten aber keine Å. impennis.'^ S. 49. At denne Fabers Frygt 
dog dennegang var ugrundet, viste Etatsraad Reinhardt senere i 
den lille Notits, jeg nylig anforte, idet han oplyste, at i Aarene 
1830 og 1831 vare 27 Individer bievne nedsendte og falbudte, 
altsaa rigelig saa mange, som dem Færingerne i 1813 havde 
odelagt, og disse hidrorte enten fra Geirfugleskjæret eller fra et 
andet Skjær i Nærheden; en Meddelelse, der fulgte med det 
forste i 1830 erholdte Exemplar angav nemlig, at i dette Aar et 
vulkansk Udbrud i Havet skulde have forstyrret Geirfugleskjæret 
og tvunget Fuglen til at sdge Redeplads paa et Landet nærmere 
*) Vroi.J. Reinhardt^ Om Gejerfuglens Forekomst ved Island, \ Dr. II. Kroyers 
Naturhistorisk Tidsskrift ILB. S. 533—35. 
**) Dog efter Beretninger fra St.Kilda, see senere hen S. 87, vel sildigt! 
