89 
den dvrige Fiiglerigdom. Selv som en Raritet har deti imidlertid 
ikke lioldt sig her mange Aartierc efter, det vil sige som regel¬ 
mæssig redebyggende Fugl. Nogle og tredsindstyve Aar senere 
have vi nemlig en anden temmelig udforlig Beretning over St. 
Kilda og dens Historie af K. Macaulay^ der var Præst paa en 
xVabooe og 1758 paa Opfordring af „the Society for propagating 
Christian Knowledge” besogte 6en i Midsommertiden. Uagtet 
han var der i hele Juni Maaned, maatte han dog beklage, at han 
ikke havde Leilighed til at gjdre Bekjendtskab med den besyn¬ 
derlige Fugl, som sommetider viste sig ved Kysten og kaldtes 
Garefowl^ „an absolut Stranger, I am apt to believc, in every 
other part of Scotland”. I hans Beskrivelse af den er der ind- 
Idbet flere Urigtigheder, enten hidrdrende fra en feil Opfattelse af 
St.-Kildanernes Beretning, eller maaskee derfra, at disse allerede 
havde halvveis forglemt dens Udseende, da den nu kun tilfældig^ 
som det synes, lod sig see hos dem. Det hedder nemlig* **) ): 
„The St. Kildians do not receive an annual visit from this 
strange bird, as from all the rest’’; „It keeps at a distance from 
them, they know not where, for a course of years. From what 
land or ocean it makes its uncertain voyages to their isle, is 
perhaps a mystery in nature. A Gentlemann, who had been in 
the Westindies, informed me, that according to the description 
given of him, he must be the Pengvin of that clime, a fowl 
that points out the proper soundings to seafaring People”. 
S. 156—57^*). 
I Mellemtiden mellem Martins og Macaulays Besdg maa altsaa 
Geirfuglen være bleven aldeles bortfanget eller forjaget, men jeg 
antager rigtignok det forste; til et saadant Udfald maatte det der 
*) K. Macaulay. The history of St. Kilda. 8vo. London 176d. p, 156—57. 
**) Herfra vistnok hidrorende, i det mindste hermed stemmende, ere flere 
Ornithologers Yttringer om dens Forekomst kun paa saadanne Steder i 
Havet, paa hvilke Bund kan naaes; f. Ex. Bewicks IL S. 398: „the never 
wanders heyond soundings. 
