62 
Om Xenobalanus globicipitis en ny Cirriped-Slægt 
af Coronulafamilien. 
Af Professor Japelus Steenstrup. 
(Meddelt d. 3. Marts 1852.) 
-I et tidligere Nummer af disse Meddelelser har jeg gjort opmærk¬ 
som paa Cirripeders Forekomst paa den færoeske Grindehval 
(Delphinus globiceps au«.), idet Hr. Sysselmand Muller i Thors¬ 
havn havde nedsendt til Universitetsmuseet en Del af Kjæben af 
en saaret Grindehval, paa hvis Tænder Stykker af en Ohonart 
havde hæftet sig og naaet deres fulde Stdrrelse. Fra Kjæbe- 
randen maae altsaa disse Dyr have hængt frit ud til Siden i den 
omgivende Vandmasse; men det særegne Sted, hvorpaa de havde 
hæftet sig, vilde naturligvis ikke have tilladt dem at udvikle sig, 
uden under saadanne sygelige Forhold, som denne saarede Hval 
frembod, idet saavel Læben og Gummehuden som Tænderne 
selv i den modstaaende Kjæbe vare bievne bortstbdte ved ydre 
Vold. Der kunde derfor være en vis Sandsynlighed for, at 
denne Otion — der iovrigt synes at være af samme Art som 
de, der forekomme paa Skibene, paa Diademaskallerne o. s. v. — 
kun mere tilfældig fandtes paa Grindehvalen, og inaaskee kun 
naar ydre Beskadigelser bragte Tænder eller lignende haardere 
Dele, f. Ex. Knokkelspidser, til at ligge blottede. — Indsenderen, 
der er bekjendt ved sin Iver for at oplyse Færdernes Naturfor¬ 
hold og for at fremme alle Oernes Interesser ialmindelighed, 
lovede fremdeles at være meget opmærksom paa Grindehva¬ 
lens Gjæster, og havde det Held allerede 1850 paany at 
kunne sende en Mængde af Cirripeder, der vare tagne ved en 
Grindefangst i Vestmanhavn d. 31. Juli d. A. og dennegang 
ikke siddende paa syge eller saarede Hvaler, men paa fuld¬ 
kommen friske, og, tivad i flere Henseender er værd at lægge 
Mærke til, netop paa unge Hvaler. De vare hæftede til disse 
Dyrs Finner, saavel Brystfinnerne som Ryg- og Halefinnerne, 
og sad fornemlig paa Finnernes Rande, fra hvilke de da hang 
ud i Vandet som Fryndser, eller paa Finnernes Spidser, i hvilket 
Tilfælde de dannede mere klaseformede Grupper. 
Disse Cirripeder lignede vel i det Ydre tilsyneladende Otion - 
former, da de som disse vare meget langstrakte (3—5 cent - lange) 
og ligesom aftyndedes i en Slags Stilk, samt syntes nbgne, idet de 
kun dækkedes med en læderagtig eller pergamentagtig Hudkappe 
(involuerum Lovén.); men ved en nærmere Betragtning traadte 
