03 
Uligheden med Otion stærkt frem. Den viste sig ikke blot deri, 
at de manglede de orelignende Hudflige, til hvilke Benævnelsen Otion 
har særligt Hensyn, og i disses Sted havde den bageste Del af 
Iludkappen ombbiet imod Rygfladen, som en Slags Krave eller 
Omslag, men var især udtrykt i de store foldede og krusede Gjælle- 
bladc. Derved nemlig vise Dyrene, at de ikke kunne staae i Gruppe 
med Otion, blandt de stilkede Cirripeder, men maae henfores til 
de balanagtigc Cirripeder eller Rurene, til hvilke de end mere 
knyttes ved en lille Skalkegle omkring Roden #af den ovennævnte 
mere stilkformede Del. Indenfor Balangruppen slutte de sig 
atter nærmest til Curonulafamiliens Former saavel i Bygningen af 
alle deres Dele, som i den lille Skals Form og Udvikling. Hos 
denne Familie: „Coronulidæ” Gray. er Skalkeglcns Laag, som 
bekjendt, langt mindre udviklet end bos de egentlige Balaner, 
saa at Laagets Skaller ikke stode til hinanden med deres Rande, 
men ere ligesom indlejrede i den tykke læderagtige Kappehud; 
dernæst træder Dyrets egentlige Krop med Laagskallernes Af- 
tagelse i Stdrrelse mere og mere frem af Skalkeglcn, i hvilken 
ellers Balandyrels Krop ialmindelighed ligger nedsænket. Disse 
Forhold finde i hoiesl Grad Sted bos den nordiske Diadema, 
hos hvilken der tillige kun gives to Laagskaller istedetfor fire, 
og det endda meget smaa. 1 den her antydede Retning gaae 
nu vore nye Cirripeder videre dels derved, at der aldeles ingen 
Laagskaller ere udviklede hos dem, dels derved, at de paa en vis 
Maade stilkede Dyr rage saa stærkt frem af Skalkeglen, at man 
endog ved fbistc Betragtning let overseer deres Forsyning med 
en saadan. — Skallen selv er yderst lille, neppe l,o mm hoi, 3—5 mm 
i Gjennemsnit, nedsænket i Grindehvalens Hud og kun med den 
overste Rand ragendc saamcget over denne, at den sees som 
en lille hvid Ring omkring den ovennævnte stilkformede Del af 
Dyret. I Omrids er den sexfliget; den er sammensat af sex 
Skalstykker og minder i sin Bygning om Coronula og Diadema, 
men Væggenes Celler ere meget mindre. 
I en mindre udvoxen Tilstand ligne vore nye Cirripeder endnu 
mere Diadema, idet en langt storre Del af de unge Dyrs Krop da op¬ 
tages af Skalkeglen; og naar de kun ere et Par Linier hdie, er For¬ 
holdet af Dyret til Skallen aldeles som hos Diadema, og desuden 
det hele Udseende saa ligt Diademas, at der kun mangler to smaa 
Laagskaller, for at kunne henfore de meget unge Dyr til denne 
Slægt. De yngre Dyr sidde ofte imellem de ældre, og en saa¬ 
dan Klynge af forskjellig Alder viser da paa eengang dette Dyrs 
mærkelige Formovergange. 
Iblandt de af Hr. Muller sendte Finnestykker var der flere, 
som frembud Ungerne i en endnu tidligere Tilstand, saa at ikke 
engang Skalkeglen var udviklet paa dem; paa saadanne Stykker 
seer man tydelig, at den spæde Yngel trykker sig udvendig fra 
ned i Huden og derpaa udbreder sig tilsiden under denne, 
opad hvilken den atter ved sin Væxt og ved Skallernes Udvik- 
