121 
fra 8000—10.000'. Egeskove, i hvilke der findes adskillige Re¬ 
præsentanter for tropiske Familier blandede med nordlige Plan- 
teformer. Paa aabne Steder henhore de tvkbladede hviduldede 
Senecioner til de mest cliarakteristiske Planter, udmærkede ved 
deres sneehvide sdlvhaarede Plade og Blomster af en reen guul 
giindsende Farve. De træde her istedetfor de smaa lyngagtigc 
Stevier med haarde giindsende Blade, som ere characteristiske 
for Mexicos Bjerge i denne Region, medens der de hvide Sene¬ 
cioner danne Grændsen for Vegetationen*), I Peru erstattes de af 
den smukke „Chuquiraga a (Barnadcsia spinosa) med haarde giind¬ 
sende morkegrdnne Blade og rosenrode Blomster og af klattrende 
Mutisier; i Chili derimod fremtræde atter Senecionerne under 
samme Skikkelse i denne Region, men blandede med de blaa 
Perezier, den rosraarinagtige Amellus og de mosaglige Nassau- 
vier. I Costa-Rica fandt jeg i denne Region folgende Arter: 
Senecio multivenius, S. Oerstedianus, Hieracium irasuense, Gna- 
phalium Sprengelii, G. altenuatum, G. oxyphyllum, G. roseum v. 
hololeueum, Erigeron sp., som alle mest forekomme paa aabne 
Steder, medens der i Skovene vise sig træagtige Former af Ca- 
calia og Senecio (Cacalia heterogama, Senecio grandifolius). 
b) Ovre Alper egion fra 10,000 — 14000'. Denne Region 
indtager Toppen af de hdieste Bjerge, som i Centralamerika ikke 
naae op over Sneegrændscn. Her danner sig hver Nat et Lag 
af Snee og lis, men som i Regelen smeltes igjen i Dagens Lob. 
Egeskoven forsvinder i Costa-Rica ved 10,000', og afldses af busk- 
agtige Pernettyer og Vaccinier, og hvor ogsaa disse forsvinde voxe 
endnu de graa Gnaphalier, G. roseum v. angustifolium og for¬ 
nemmelig G. lavandulaceum, hvis tætte hvidlige Tuer staae i skarp 
Modsætning til den morke vulkanske Bund. Paa Vulkanen Agua 
voxer Aplopappus stoloniferus i en Iioide af 14000'. 
*) S. Forhandlinger ved de skandinaviske Naturforskeres 3die Mode i Stok- 
holm. En plantegographisk Skildring af Vulkanen Orizaha ved Liebmann. 
9 
