130 
hver Side i en kort Strækning griber ind paa Stengien. Fra 
hver Linie udgaae 2, ved Grunden bredere, gronne og længere 
vedvarende, oventil sylformig udtrukne, ufarvede og henvisnende 
Stipier. Ved de overste modsatte Blade forekomme de under 
lignende Forhold, kun naaer den Linie, hvorpaa de staae, tvers 
over Stengien fra det ene Blad til det andet. 1 en Terminal¬ 
knop af 1 Linies Længde ere de nederste Blades Stilke endnu 
ikke udviklede, Stipierne noget krummede efter Randen, og den 
overste Stipels overste og indbuede Rand staaer i Berorelse med 
% 
den nederste, udbuede Rand af hver Sidehalvdeel af Pladen, saa 
at denne tager sig ud, som et Terminalsegment i et lireformig 
snitdeelt Blad (folium lyratisectum). 
Nerium Oleauder. 
Paa den nederste Deel af hver af Bladets Rande tindes een 
Stipel, der er af Form som hos den foregaaende Plante, men i 
Knoppen er dens Retning forsaavidt forskjellig, som dens Spids peger 
over mod Nabo-Bladet og krydser sig med dettes ene Stipel. 
De ere meget hurtig forsvindende, saa at man neppe finder Spor 
til dem udenfor de yngre Partier af Knoppen. Paa Indfladen af 
Skededelen, som er trykket op mod Axen, findes et storre Antal 
smaa Vedhæng, der ere stillede uden kjendelig Orden, og have 
et Udseende, som de paa Pladen hos Vincetoxicum forekommende, 
kun al de ere noget fladere, og at de temmelig tidlig blive sorte, 
torre og scariose. 
Hos Myriophyllum, Cuphea, Asclepias, Vincetoxicum, Apo- 
cynum og Nerium ere de som Stipier betragtede Dele endnu 
ikke kjendelige ved Knoppens yngste Blade; de vise sig forst 
naar Pladens storste Deel er bleven fri. 
For de her undersogte Planter har jeg onsket at vise, at 
de ikke alene have Stipier, men at disse endog forekomme i et 
Antal, der gaaer ud over det som Norm antagne. Allerede hos 
Linné (phil. bot.) defineres Stipier som fulcra, der i Form af et 
Skjæl (sqvama) findes til hver Side af Bladstilkens Grund. Hos 
