142 
tvende Svommeblærer hos Sternopygus macrourus og henviser ved 
denne Ledighed til sin forste Angivelse i Afhandlingens § G, 
skjondt der paa det sidste Sted er Talen om en ganske anden 
Fisk end paa det forste. Foier man nu hertil, at Jacobis Be¬ 
skrivelse af Svdmmeblæren hos Gymnotus aequilabiatus , ikke 
indeholder det mindste mere end hvad v. Baer allerede tidligere 
havde meddeelt om dette Organs Forhold hos Sternopygus 
macrourus , saa forekommer det mig rimeligt at antage, at Jacobi 
ogsaa paa det forste Sted i sin Dissertation kun har havt til* 
Hensigt at anfore v. Baers Iagttagelse om denne sidste Fisk, 
og at Ordet aequilabiatus er flydt ind ved en Skrivfeil; og 
denne Formodning turde endnu vinde i Sandsynlighed, naar 
man erindrer, at J. Muller og Troschel endnu i 1849 kun kjendte 
sidstnævnte Art af Humboldts Beskrivelse, skjondt den om¬ 
talte Dissertation er skrevet i Berlin og tildeels endog udar- 
beidet med et Materiale, hvortil J. Muller aabnede F’orfatteren 
Adgang. 
Men selv om man saaledes formeentligen ikke kan slutte 
Noget af Jacobi’s Angivelse, turde det dog af Humboldbs egen 
Beskrivelse og Afbildning blive sandsynligt, at ogsaa Gym¬ 
notus aequilabiatus i Bygningen af Svømmeblæren slutter sig til 
de ovrige Former. Den ene Svømmeblære, han tilskriver denne 
Fisk, ligger nemlig ikke blot ganske paa samme Sted som den 
forreste Blære hos de ovrige Gymnotiner, men man seer tillige 
af Beskrivelsen og den medfølgende Afbildning, at den i Et og 
Alt har den for disses forreste Svømmeblære charakteristiske 
Form og udsender sin Luftgang noiagtig fra samme Sted ,sorn 
denne. Var imidlertid denne Art virkelig af Naturen bestemt til 
kun at have enkelt Svømmeblære, saa er det kun lidet rimeligt, 
at denne skulde fremtræde som et simpelt Brudstykke af dette 
hos de andre Former fordobblede Organ og som saadant skulde 
kunne svare til sin Bestemmelse; man maatte isaafald unægtelig 
vente al finde den enkelte Svømmeblære uddannet efter en egen 
