146 
I 
dannet Gruppe; foretrækker man imidlertid at lade Afdelingen 
bestaae i sin nærværende Form med de tre sideordnede Fami¬ 
lier, burde den ialfald ikke ende*) men begynde med Gymno- 
tinerne, og endnu mindre gaaer det an, at skyde disse ind 
mellem de to andre Familier**). 
Jeg vedfoier en kort forelobig Charakteristik af de i det 
Foregaaende anfbrte nye Arter: 
Sternopygus Marcgravii Rhdt. 
Oinene ere forsynede med et kredsrundt Oielaag og Gjælle- 
laaget kantet med en Hudbræmme paa det Sted, hvor Gjælle- 
huden er voxet fast til det. Oinenes Tvermaal indeholdes om¬ 
trentlig tre Gange i deres indbyrdes Afstand og fire Gange i 
Afstanden mellem Oiet og Snudespidsen. Foruden Tandkarden 
i Mellemkjæben Findes paa hver Side i Ganen en Gruppe af 17 
til 20 smaae Tænder, der ere nogenlunde regelmæssigt ordnede 
i to til tre Længderader. Hovedets Længde (regnet til Nakken) 
indeholdes mellem ti og elleve Gange i Totallængen. Overkjæben 
rager kun lidt ud over Underkjæben. 
Gatfinnen udspringer nedenunder Brystfinnernes Rod; An¬ 
tallet af dens Straaler vexle fra 231 til 255 (efter Undersogelse 
af ti Exemplarer). 
Den levende Fisk er eensfarvct,' mork chokoladebrun uden 
Spor til morke Pletter eller Tegninger; i Spiritus afbleges Far¬ 
ven kun ubetydeligt. 
Den sædvanlige Storrelse er omtrent 370 Millim., dog har 
jeg seet Exemplarer, der vare indtil 462 Mili. 
I Rio das Velhas , en af San Francisco’s Bifloder. 
*) Saaledes som i 3(lic Udgave af WiegmanrPs og Ruthe’s Handbuch der 
Zoologie. Berlin 1848. S. 243. 
**) Dette ær skeet i Bearbejdelsen af Fiskene i Richard Schomburglds Reisen 
in Britisch Guiana. 3ter Theil. Vcrsiich ejner Fauna und Flora etc. 
Reipzig 1848. S. 638, 
