147 
Da de tidligere Forfattere ikke omtale Ganetænder hos Ster- 
nopygus-Slægten, vilde jeg lagt mere Vægt paa deres Forekomst 
lios den her beskrevne Art, hvis jeg ikke tillige havde fundet 
saadanne hos den nedenstaaende Slernopygus microstomus, der 
horer til en anden Gruppe af Arter; thi derved opslaaer let den 
Formodning, at de muligen kun ere oversecle hos de ældre Ar¬ 
ter, især da de ere saa yderst smaae, at de, navnlig hos de 
smaamundede Arter, kræve en særdeles omhyggelig llndersogelse 
for at bemærkes. 
Sternopygus microstomus Rhdt. 
Huden gaaer glat hen over Oinene uden. at danne noget 
Oielaag, og Gjællelaagel mangler Hudbræmme. Oinene ere for- 
• • 
holdsviis store, deres Tvermaal indeholdes halvanden Gang i de¬ 
res indbyrdes Afstand. Munden er særdeles lille; det opspilede 
Gabs Brede er neppe saa stort som Oiets Tvermaal, og Over- 
kjæbebenet er kjendelig kortere end dette. Ganetænderne for¬ 
holde sig som hos S.- Marcgravii, dog ere de endnu mindre. 
Afstanden mellem Snudespidsen og Oiet er omtrent lig med 
delt(*; Brede. 
Legemet er meget sammentrykt, baandformigt; dets storste 
Hoide (Gatfinnen uberegnet) falder ved Spidsen af Brystfinnerne 
og indeholdes syv eller syv og en halv Gang i Totallængden; 
Tykkelsen paa dette Sted udgjdr ikke fuldt en Trediedeel af 
Hoiden. 
Gatfinnen udspringer nedenunder Brystfinnernes bageste Rod- 
vinkel og tæller 202 Straaler. 
Grundfarven er hvidlig, men Ryggen og Siderne indtil et Stykke 
nedenfor Sidelinien meget tæt oversaaede med ganske fine Prik¬ 
ker, der give disse Dele et brunligt Anstrog. Sidelinien danner 
en mbrk Stribe, en lignende findes langs Galfinnens Rod og en 
tredie lober mellem begge disse, nærmest den nederste. 
Naaer en Længde af 140 Millim. 
J Soen Lagoa Santa tæt ved Landsbyen af samme Navn. 
% 
