80 
den ny Fisk slutter sig. Allerede i dens almindelige ydre Habi¬ 
tus udtaler der sig en idinefaldende Lighed, og ved den nærmere 
Undersdgelse gjenfinde yi hos den de forskjellige saavel positive 
som negative Charakterer, der udmærke alle de ovennævnte For¬ 
mer; navnlig deler den med dem Gjællelaagets og Mellemgjælle- 
laagets charakteristiske Bevæbning med tvende Grupper stærke 
og spidse Torne eller Hageri), fremdeles Rygfinnens Stilling 
usædvanlig langt bagtil og endelig Mangelen af Hudfmne, Svøm¬ 
meblære og de farlige, haarde, stikkende Beenpigge, hvormed 
især Brystfinnerne og Rygfinnen ellers i Reglen ere væbnede hos 
Mallerne. Indenfor Gruppen synes den atter nærmest beslægtet 
med Van del lia, idet tvende af de væsentligere Særegenheder, 
hvorved denne afviger fra de tvende andre ældre Slægter, nemlig 
Rio Ucayale i Peru gav ham, til at udfylde de Huller, hvilke Valencieiines 
saae sig nodt til at lade blive i sin Beskrivelse paa Grund af den maade- 
lige Beskaffenhed af de Exemplarer, der stode til hans Raadighed (smig. 
Castelnau, Expédition d. 1. parties centrales de l'Amérique du Sud, 
Zoologie. Poissons, Paris 1855, S. 51). 
Endnu maa jeg med Hensyn til den systematiske Plads, jeg tildeler de 
ovennævnte Slægter, her bemærke, at det ingenlunde er mig ubekjendt, 
at en anden Anskuelse er bleven gjort gjældende j den allernyeste Tid, 
idet Heckel og Kner i deres Værk: die Susswasserfische der Ostrei- 
chischen Monarchie stille frichomy cterus og Cetopsis (Eremo- 
philus og Vandellia nævnes ikke) sammen med Cobitis i en ecren 
“ c9 
Familie Acanthopsides; jeg foretrækker imidlertid fremdeles at 
regne disse Slægter til Mallerne, og hvad navnlig Cetopsis angaaer, da 
forekommer den mig saalidt afvigende fra de normale Siluroider, at den 
vel endog neppe kan stilles umiddelbart i Nærheden af Trichomycterus. 
*) Valenciennes omtaler rigtignok kun een Gruppe af Torne hos Vandellien, 
og det paa Forgjællelaaget (Hist. d. poiss. XVIII, p. 387j, men efter hans 
Afbildning at domme synes der at være endnu en lignende længere bag¬ 
til, og da nu tillige Castelnau ligeledes afbilder 2 Tornegrupper hos sin 
nye Vandellia-Art (Éxpéd. d. 1. parties centr, de TAmeiique du Sud, 
Poissons p. 51, pi. 28), tor man maaskee, skjondt hans Text aldeles ikke 
berbrer dette Forhold, antage, at Vandellia-Slægten i den Henseende 
ikke afviger fra Trichomycterus og Eremophilus. Hos min Fisk er Gjælle- 
laagspartiet og dets Tornegrupper i Et og Alt ganske som disse sidst¬ 
nævnte. 
-) Om Vandellien mangler Svbmmeblære eller ikke, er rigtignok endnu ikke 
undersbgt; men ialfald taler al Analogie for, at den mangler. 
