61 
adskilles fra hverandre ved tykvæggede Celler, hvilke sidste danne 
største Delen af Vedet (Sanios „Bastardholzring tt ). 
Betydningen og Udviklingen af spredte — endogene og exo- 
gene — Karbundter hos dikotyledone Planter er ikke den 
samme for alle de Plantefamiliers Vedkommende, hos hvilke de 
forekomme, saa at man ikke kan overfore, hvad der er oplyst 
om den ene Familie, paa den anden; saaledes er f. Ex. Forholdet 
hos Nyctagineerne aldeles forskelligt fra det, der finder Sted hos 
Piperaceerne, hvilken Familie langt mere er gjort til Gjenstand 
for Undersøgelse end Nyctagineernes, der er temmelig sted¬ 
moderlig behandlet. Unger er, saa vidt jeg ved, den eneste, 
der udforlig har beskrevet Nyctagineernes Bygning*); han har 
baade undersogt Kimplanter og tykkere Stængler, men flere af 
hans Tydninger ere urigtige, og hvad Kimplanterne angaaer, da 
har han ikke gjengivet alle Udviklingstrin, og han omtaler aldeles 
ikke Forholdet mellem Karbundlerne i Roden og i Stænglen. 
Jeg vil senere faa Lejlighed til nojere at udtale mig herom. 
Nageli**) omtaler i Forbigaaende Mirabilis Jalappa og giver 
en vistnok i det Væsenlige rigtig Afbildning af Karbundtfordelingen 
eller rettere en Del af denne i de tre oversie Inlernodier af 
en ung Gren af I'isonia hirtella II. B., men hans Beskrivelse 
er saa uforstaaelig, at man ikke kan folge den. Sanio***) 
beskriver udforlig Karbundtudviklingen hos Piperaceerne og flere 
andre Familier, men udtaler sig kun i Korthed om Nyctagineerne. 
Han henviser til Amarantaceerne og siger, at Karbundtudvik¬ 
lingen hos de to nævnte Familier har en exogen Udvikling (Side 
229 — 30). Forholdet mellem Karbundterne i Stænglen og i 
Bladene omtales ikke. 
*) F. Unger: Ueber den Bau und das Wachsthum des Dicotyledonen- 
Stammes. St. Petersburg 1840. 
**) Carl Niigeli: Beitråge zur 'wissenschaftlichen Botanik. Erstes Heft. 
Leipzig 1858. Side 119, Tab. XV11I, Fig. 1—2. 
***) Carl Sanio: Ueber endogene Gefåssbiindelbildung (Botanisehe Zei- 
tung 1864). 
