64 
af denne Farve, som ogsaa trænger igjennem Cellevæggene. Dette 
Stof, som tillige findes i Marvstraalerne, i Kambium o. £1. St., 
besværliggjor meget Undersogelsen. Tab. I, Fig. 3 viser et Parti 
af en mindre Gren af c. I 1 /« Linies Diameter i Tværsnit. Yderst 
ses Overhuden, hvis Celler havde et morkerodt Indhold. 
Indenfor denne er Korkdannelsen begyndt, og der ses nogle faa 
Rækker Korkceller. Dernæst folger et stort Parti Parenchym- 
Celler, der mangle Chlorofyl og have et brunt Indhold; mellem 
dem findes nogle faa tykvæggede Celler spredte. Disse svare 
aabenbart til de ved den tykkere Stamme omtalte porose Celler. 
Foruden de spredte tykvæggede Celler ses der nærmest inde 
mod Vedet (Fig. 3 c) en sammenhængende Ring af tykvæggede 
Celler, som enten ere lejrede i en enkelt Kreds eller i to inden¬ 
for hverandre. Under betydelig Forstørrelse ses det, at de ere 
porose, men Porerne ere langt mindre og færre i Antal end hos 
de alt omtalte porose Celler. Et Længdesnit viser, at det er 
Rastceller. 
Ved at sammenligne den tykkere Stamme med de tyndere 
Grene, vil man se, 1) at Korkdannelsen har fortsat sig med 
stor Livlighed, 2) at de mellem Parenchymcellerne spredte Scler- 
enchymceller ere tiltagne betydelig i Antal, 3) at Udviklingen 
af Bastceller tidlig er standset. 
Henvende vi fra Barken vor Opmærksomhed paa Vedet, 
da vil man paa en yngre Gren, som f. Ex. den, hvis ydre Par¬ 
tier ere fremstillede i Fig. 3, inderst finde en Mængde smaa, 
spredte Karbundter, der ere forbundne ved store Parenchym- 
celler. Mellem disse slynger der sig Baand af det rode Stof, 
der baade i Marven og i Vedet ses paa saadanne Steder, hvor 
der findes Lacuner mellem Cellerne. Tab. I, Fig. 7 viser de 
spredte Karbundter af en urteagtig Gren af Neea parvifolia ; paa 
storre, torrede Grene af N. theifera var en Del af Marven altid 
i en oplost Tilstand. 
Udenom Marven findes en sammenhængende Vedcylinder. 
En Del af denne, tagen af Slammen, ses i Tværsnit i Tab. I, 
