148 
islandske Fruentimmer anvende til dermed at mætte eller torre 
Fugtigheden paa hudlose Steder hos Smaaborn ligeledes var 
fossile Diatoméer eller ikke. Jeg mindes, at jeg paa min Be- 
gjæring at erholde tilskikket Prover af den «Pjetursmold» eller 
«Barnamold», som var i Brug i Husene, har faaet en saadan til¬ 
sendt, og at jeg fandt den, som de andre, bestaaende af Diato¬ 
méer, og jeg mener endog at mindes bestemt, at Proven var fra 
Reikholt i Borgarfjorden. Hermed rykker Phænomenet rimeligvis 
ind under et helt nyt Synspunkt. 
Denne forSkurv og Hudloshed anvendte Prove afuPjeturs- 
mold», har det aldrig faldet mig ind at sætte i nogen Tankefor¬ 
bindelse med Hr. Hansens Iagttagelse, thi jeg har ikke anet, 
— og hvis det engang har været mig bekjendt, saa har jeg i 
alle Fald i det lange Tidsrum, der siden den Tid er forloben, 
aldeles glemt det — at «Pjelursmolden »> som Hudmiddel paa nogle 
Steder underkastedes en særlig Tilberedelse ved Glodning. Men 
idag, da jeg hos Eggert Olafsen vil eftersee de forskjellige Lo¬ 
kaliteter, hvorfra han har «Pjetursmolden» og hans saakaldte 
« Maanemelk », der hos ham særlig betegner Lag af mere eller 
mindre ren Mosekisel, læser jeg til m>n Glæde folgende (I, p. 
124- 125): 
»Thi i Reykholtsdal fornemmes den (Maanemelken) snart overalt i 
Jorden, forst under Madjorden og siden i smaa Lag, 3 til 4 Fod dybe. Den 
hvide Jordart i Torven, som for blev nævnt (§ 194), er virkelig Maanemælk, 
hvilket dog ei kan sees, forend de opgravede Stykker have ligget nogen Tid 
i fri Luft og begynde at torres«.S. (198) («Barna-molld»). »Ammer 
og Koner, der selv passe deres Born, tage de Stykker af bemeldte Torv, 
hvori de kunne see reene Lag af Maanemælk, for at brænde og 
samle Asken til deres spædeBorn, og lægge den paa de Steder; hvor 
Huden er gaaet af. Til slig Brug befindes den at være meget tjenlig, og 
kaldes derfor Borne-Aske.» Fremdeles § 199 — — — »Peturs-Molld. 
Islænderne kalde den og Barnamolld, d. e. Bornemuld, fordi den bruges 
til spæde Born i samme Hensigt, som nysommeldte Torv-Aske; den er og- 
saa et meget ypperligt abstergens, hvorfor den ligeledes bruges ti! Saar og 
Bylder. (Sammenlign Molir Islands Naturh. 322.) 
De her fremhævede Ord i Forbindelse med det ovenfor med¬ 
delte, vakte hos mig en stærk Formodning om, at den Mosekisel- 
