167 
folgen de Bygni ng. Cellerne i dem slutte lil hverandre uden Mellem¬ 
rum; paa Tversnit (Fig. 7) ere de polyedriske, have mindre Vidde 
end Barkens Celler og stærkt fortykkede Vægge, hvorved er at 
mærke, at de af dem, som vende mod Periferien, ere stærkere 
fortykkede end de, der vende indad mod Centrum. I Gruppernes 
Midte findes næsten altid (naar Gruppen just ikke er meget 
utydelig) nogle Celler med svagere Fortykkelser og endnu mindre 
Vidde (s, Fig. 7). Paa Længdesnit (Fig. 6), viser det sig, at alle Celler 
ere meget forlængede, med spidse Ender og smaa spredte Porer, og 
de omtalte, i Gruppernes Midte liggende, snævre Celler vise sig 
at være ganske fine Spiralkar, der allerede ere anlagte i den 
1 Cm. lange Frugt, hvis Pigge endnu ere ganske tynde og biode. 
Behandlet med Chlorzinkjod farve Cellerne sig gule, mest de 
mod Periferien vendende (Bastceller), der ogsaa behove længere 
Tid for at antage den violette Farve end de mod Centrum ven¬ 
dende (Vedceller). (Fig. 6—7 fremstille nogle af de svageste 
Fibrovasalstrænge, jeg har fundet; jeg har valgt at afbilde saa- 
danne for Pladsens Skyld). 
4) Mellem disse Cellestrænge og indenfor dem, i Piggens 
Midte, findes endelig et Parenchym af en lignende Bygning som 
Barken, men i det Hele med storre og losere sammensluttende 
Celler (Fig. 6, 7). 
Af denne Undersogelse fremgaaer altsaa, at Datura’s Pigge 
overmaade meget ligne Epiblastemerne af hojere Bang, Phyl- 
lomerne og Kaulomerne (især disse): de opstaa i Periblemet, 
have Spidsevækst og faa endelig en Bygning som disse, nemlig 
en Overhud med Spalteaabninger, en Kreds af Fibrovasal¬ 
strænge, der udgaa som Grene fra dem, der findes i Frugt¬ 
knudens Væg, men ikke ere saa fyldigt udviklede som Fibrovasal¬ 
strænge i Almindelighed, samt en Bark og en Marv. 
De have altsaa væsenlig de hojere Epiblastemers histologiske 
Udvikling og Bygning; men de have Trichomernes sene Anlægstid 
og Mangel paa Orden i Stillingen; delte taler for at anse dem 
11 * 
