174 
snævre Spiralkar med tætte Vindinger, og som, lig en anden 
Karstræng, lægger sig op til eller, om man vil, udgaaer fra 
Bladpladens Karstrængc; 
2) et denne omgivende Cellevæv af noget langstrakte, tynd¬ 
væggede, parenehymatiske Celler (Xyl. IV, Fig. 1, 6 , 7, 8 o. fl.), og 
3) Epidermis, i hvilken der paa Grunden af de ældre og 
kraftigste Haar endog opstaaer Spalteaabninger (foruden to Former 
af Haar, der ere ganske godt studerede tidligere). 
Kirtelen opstaaer paa folgende Maade. Allerede paa 
Længdesnit af ganske unge Haar, der ikke ere synderlig mere 
hdje end brede (Fig. 3—o, Xyl. IV), tage de indre Celler i den 
dverste Del af Haaret til i Størrelse, f. Ex. f og < 7 , Fig. 4, 
hvilket er det forste Skridt til en Forogelse af deres Antal, og 
samtidig dermed eller endog lidt for finder der en Celledeling Sted 
i en Ring af Epidermisceller (a- 6 ), som har stor Betydning 
for Kirtlens senere Uddannelse, og hvis Ejendommelighed be- 
staaer deri, at Delingsvæggen ikke gaaer noje radial, som alle 
tidligere Vægge, ved hvilke Epidermiscellerne deltes, men 
skrå aner nedad og udad, hvilket Figurerne meget bedre end 
Ord ville gjore klart; det er nemlig ved denne hældende Væg al 
Cellerne a og b i Fig. 3—5 ere dannede; i den dverste Celle, fc, 
er Ydervæggen omtrent dobbelt saa hoj som Indervæggen, i den 
nederste, a, er det Indervæggen, der er omtrent dobbelt saa hdj 
som Ydervæggen. 
Vi folge nu fdrst Celledelingerne i Kirtelens Indre. Jeg 
omtalte, at Cellerne i den øvre Del af Haaret tage til i Størrelse. 
Derpaa begynde Celledelingerne. Jeg troer ikke, at der kan 
paavises en nøje bestemt Plan, efter hvilken disse foregaa; men 
i al Almindelighed kan det siges, at de dverste umiddelbart 
under Epidermis liggende Celler dele sig ved mere eller mindre 
horizonlale (tangentiale) og dernæst lodret paa disse staaende, 
forskjelligt stillede, radiale Vægge; f i Fig. 4, der er Sostercelle 
til den nedenunder liggende Celle, har saaledes i Fig. 5 delt 
