191 
Rigtignok træder det ikke frern S. 115 som den Grund, der 
har fort ham ind paa Theorien om Bladnaturen, men det frem- 
gaar med storste Bestemthed af hele Afhandlingen, særligt af 
S. 1 (citeret ovenfor) og S. 112, at det er den histologiske Ud¬ 
viklingshistorie, der har været det Ledende for ham* *). 
S 115 hedder det: «Man har endnu ikke truffet trichomer, 
der udvikler karbundt så lidt som trichomer, der voxer ved en 
sådan regelmæssig randlinie som her«. 
Hvad den sidste Yltring angaar, lader det til, at Forf. har 
glemt, hvad han siger paa den foregaaende Side, S. 114: «Hvis 
et hårformigt legeme i bladranden ikke just er stillet i spidsen 
af bladet eller i spidsen af en nogenlunde anselig bladflig, bliver 
dets bestemmelse tvivlsom«, og hvad han dernæst tidligere 
(t. Ex. S. 21—22 etc.) anforer om Vingedannelse paa laterale 
(og terminale) Haar i Compositeernes Fnokstraaler (hvorved jeg 
meget vel erindrer, at han her ikke sætter «hår = trichom»). 
Hvad den forste Yttring angaar, har jeg nu i det Foregaaende 
paavist, at der er Trichomer, der udvikle Fibrovasalstrænge, og naa 
Undersøgelse indtil videre som en Prove paa Rigtigheden af mit Regne¬ 
stykke, hvis Resultat var dette, at Cand. L u n d s Resultater ere upaalidelige; 
jeg holder mig for andre Compositeers Vedkommende til det af Forf. 
selv opstillede Princip (1. c. S. 98): «Da jeg nu finder saa væsenlige 
fejl i R au ters fremstilling af udviklingen af hine pappuslignende 
trichomer hos Hieracium , kan jeg ikke antage, at samme forfatters 
fremstilling af udviklingen af de tilsvarende trichomformer hos Correa , 
Ribes, Dictamnus o. a. er paalidelig». Jeg vil med ovenstaaende Be¬ 
mærkninger ingenlunde sige, at Forf.’s Afhandling er aldeles værdilos; 
dette vilde være i høj Grad ubilligt; min Dom er den, at derved Siden 
af flere smukke og værdifulde Iagttagelser findes en Mængde upaalide¬ 
lige Angivelser, navnlig næsten alt, som angaar Udviklings¬ 
historien, og at Forsoget paa at hævde Udviklingsenheden er al¬ 
deles forfejlet. Fremtiden vil vise, om jeg har Ret. 
*) Den Rolle, som han, f. Ex. S. 114, tildeler Udviklingshistorien ved Af- 
gjorelsen af et morfologisk Sporgsmaal, forekommer mig iovrigt at staa 
i stærk Strid med hans Udtalelser S. 118, 3. Den hele Betydning, der 
tildeles Udviklingshistorien og Organets indre Bygning i saadanne 
Sporgsmaal, er efter min Mening overdreven. At Udviklingshistorien, 
naar den skal fælde den afgjorende Dom, ofte bliver vildledende, er 
anerkjendt fra flere Sider. 
