193 
Bd. I — er udviklingen af trichomer med vanskeligere udviklings¬ 
former ganske forbigået». 
Forf. kjender altsaa denne Afhandling; for at kunne udtale 
en Sætning af en saadan (negativ) Beskaffenhed som denne, 
maa man kjende den. Har han da ikke forstaaet disse Ud¬ 
talelser? Har han blot citeret Weiss paa anden Haand? Har 
han blot bladet i Afhandlingen? Det vilde være en noget let 
Maade at benytte Literaturen paa**). Eller er han ikke enig 
med Botanikerne i, at betragte de der anforte karstræng- 
fdrende Haardannelser som Haar? Saa er det en uundgaaelig 
Fordring, at han anforer sine Grunde, eller dog antyder, at der 
er de Botanikere, som ere af en anden Mening! 
Staar det altsaa fast, at der er Organer, som vi nødvendigvis 
maa indordne mellem Trichomerne, og som fore Karbundter, 
saa taber dermed den af Forf. S. 115 under d anforte Grund for 
Opfattelsen af Pappushaarene som Blade det meste af den Be¬ 
tydning, som han aabenbart tillægger den. 
Forf. har imidlertid meget rigtig tilfojet (S. 114, Anm. S. 115), 
at ingen enkelt Karakter kan sætte en Grænse mellem Phyllom 
og Trichom; at en absolut Grænse ikke sættes ved Tilstede¬ 
værelsen af Karbundt m. m. Vi gjennemgaa derfor nu ogsaa hans 
andre Grunde for Bladnaturen, i hvilke vi ville finde flere hojst 
mærkelige Ting. 
S. 115 anfores som forste Grund det, at Fnokken staar 
«paa Bægerets Plads«. 
Dette er i hoj Grad skuffende: «paa Bægerets Plads«; det 
synes at sige saa umaadeligt meget. Lad os dog se, hvad 
det siger; lad os tænke lidt over det. Forfatteren kommer 
her ind paa det, som er noget af det vigtigste at tage Hen¬ 
syn til ved Undersøgelser over et Organs morfologiske Natur, 
**) «Jeg kan ingenlunde billige den methode at medtage af litteratur lost 
og fast« [Samsoe Lund 1. c. S. 120]. 
