219 
7 
deri villet finde el Maal for Længden af visse Tidsafsnit indenfor 
vor nuværende Jordperiode og derved tillige indirekte et Maal 
for Menneskets Tilværelse i visse Egne af Jordkloden. Saameget 
vigtigere er det derfor blevet, at man ikke danner sig urigtige 
Forestillinger om Lagenes Oprindelse. Jeg haaber, at denne 
lille Meddelelse skal bidrage Sit til at forebygge saadanne. 
Overalt hvor Rovfuglene tage et stadigere Ophold, f. Ex. 
hvor de have Rede, soge Hvile eller have fast Udkik efter 
Rov o. s. v., ophobe sig nemlig deres Ophwlkninger i storre 
Masser, endog saa store, at de efterhaanden danne ligesom hele 
9 
Lag over Jorden og Klipperne, i Hulerne, Bjergspalterne o. s. v. 
Det er folgelig uundgaaeligt, at der ogsaa fra en fjernere Fortid 
maa findes betydelige Ophobninger af denne Art, i hvilke da 
mindre Dyrs Knokler ville findes i Mængde æltede ind i los Jord 
eller Muld eller kittede sammen ved fastere Jordskorper, der i 
Tidens Lob have dannet sig om dem eller over dem og som nu 
i Forening med Knoklerne udgjore en eneste sammenhængende 
Stenmasse, altsaa en saakaldet Knokkelbreccie. Derimod kan 
der nok være berettiget Tvivl, om man i det enkelte Til¬ 
fælde, hvor man har villet erkjende, at et bestemt Lag havde 
en saadan Oprindelse, har stottet sin Opfattelse af denne La¬ 
gets Natur paa mere end et rimeligt Skjon (som alligevel 
nok kan have truffet det Rigtige), eller om man for Sæt¬ 
ningens Rigtighed har havt Vidnesbyrd, der havde en storre 
almeen Gyldighed og kunde træde frem med antagelig 
eller fuld Beviskraft. 
For mit eget Vedkommende skal jeg besvare Sporgsmaalet 
saaledes: 
I de Tilfælde, jeg dengang havde for die (S. 216), holdt jeg mig 
til et bestemt ydre Udseende af Knoklerne, ligt med det, 
som jeg havde bemærket hos Knokler, jeg selv havde udtaget 
af Fuglenes Kroer og Formave. I de Breccieprover, i hvilke 
jeg troede at gjenkjende Indholdet af Rovfuglenes Ophulkninger, 
