235 
23 
kommende Skelet er tilstede i Hulens Lag, men særligt med Hensyn til 
enhver Art af Beskadigelse eller Paavirkning, hvoraf de maatte bære Spor. 
Med Hensyn netop til det Faktum, at Tusinder af Fjeld-Lemlernes 
Knokler ere samlede paa visse Steder i Hulerne, kan jeg ikke andet end 
allerede her minde om, at disse Smaadyr skulle ifølge de ældste Beskri¬ 
velser af Lapland i stort Antal slæbes ind i Fjeldrævens Huler — og saa- 
meget mindre bor jeg lade dette uomtalt, som jo ogsaa selve Fjeld ræven 
(Canis lagopus) er blandt de Dyr, der jevnligen, og ofte i storre Mængde, 
anfores fra Belgiens Huler. I Scheffers »Lapponia«*) (1673) angive navnlig 
baade Scheffer og Samuel Rheen dette, og Sidstnævnte lader det skee 
i Tusinder. At Fjeldlemlerne blive fundne i Rævenes Huler og Gange, tor 
man derfor vel neppe betvivle, men om de virkeligen ere bievne ind slæbte 
af hine deres argeste Fjender og Forfolgere, Fjeldrævene, saaledes som de 
nævnte Kilder angive det, eller om de ere af sig selv trængte ind i disse 
Huler og omkomne deri, som der maaskee kan være ligesaa god Grund til 
at antage, gjor man vel bedst i for Oieblikket at lade staae in suspenso. 
Vi ere jo for vort eget Lands Vedkommende ikke synderlig 
bedre oplyste med Hensyn til Oprindelsen af den eneste Art af Op¬ 
hobninger af Smaadyrs Knokler, der forekommer hos os, nemlig 
den Knokkeljord, der i vore Sand- og Grusgrave saa ofte findes i gamle 
Ræve- og Grævlinge-Gange og saa godt som aldeles fylder dem. Det er 
disse knokkelfyldte, favnelange Gange, som undertiden have fremkaldt den 
Forestilling, at man havde med hele indkilede Mellemlag af Knokkelbreccie 
at gjore, naar man nemlig ved at borttage Bankernes Sand eller Grus var 
kommen til at gjennemskjære en saadan Gang omtrent i dens Længderet¬ 
ning**). Men undersoger man en saadan Masse nogle faa Tommer ind i 
*) P. 345: »Deinde vulpes, quæ magno numero eas trahunt ad speluncas 
suas. Samuel Rheen: The varda mychet aff ræffvarne iliælrefuen, 
huilka draga naogra tusond tillsamman till sine kulor. h. e. pluri- 
mum discerpuntur a vulpibus, qvæ aliqvot millia earum deferunt in 
speluncas«. Gfr. p. 346, hvor man seer fremhævet, at de ogsaa efter¬ 
stræbes meget af Lappehundene, men disse æde altid kun Forparten, 
aldrig Bagparten, hvormed atter maa sammenholdes John Wolleys 
Iagttagelse af en hel anden Behandlingsmaade, idet til visse Tider var 
Jorden overstroet med en Mængde af Lemænkroppe »for det meste 
uden Hoved«, Levninger, efterladte af Rovfugle. Skand. Natur¬ 
forsk. Mode 1856. Kristiania. S. 217. [En Sne-Ugle har leveret mig 
flere end 20 Hoveder af store Hypudæus amphibius og kun enkelte 
andre Knokler]. 
**) Smign. Hofman (Bang), Tidskr. f. Naturv. 1828, V, S. 229 — 32 
Steen s trup i Kroyers Nat. Tidskr., 111, S. 490. 
