49 
ning udad, saaledes at der dannes en dyb Bugt mellem Hovedet 
(og Halsen) paa den ene Side og Brystfinnens forreste Spidser paa 
den anden. Kunde „Propterygien“ til en vis Grad sammenlignes 
med Ceplialoptererne, ligger det næsten nærmere at drage en Pa¬ 
rallel mellem Raja alata og „Hav-Englen“; Rhina {Squatma). 
Saa rimeligt det end var, at man for 40—50 Aar siden be¬ 
tragtede disse Rokke-Skikkelser som særegne Arter og Slægter, saa 
indlysende vil det være nu, at de ikke ere andet end Vanskabninger 
(Monstrositeter) af en eller anden Raja-Axi. Det vil være over¬ 
flødigt yderligere at drøfte dette Spørgsmaal; men skulde der være 
den allerringeste Tvivl tilbage i denne Henseende, vil denne aller¬ 
bedst forsvinde ved Paavisningen af, hvilken Art eller hvilke Arter 
de omhandlede Skabninger kunne tilhøre. At „ramme Pælen gjennem 
dem“ paa denne Maade vilde, mente jeg, være det sikreste Middel 
til at forebygge mulige Gjenopstandelser, eller til at forhindre, at 
de kunde komme til at spøge i en og anden Hjærne som „begyn¬ 
dende Arter“ eller „Slægter”. Det var mig straks, da jeg første 
Gang lagde Reinhardts- og Ottos Afbildninger ved Siden af hin¬ 
anden, tydeligt, at de, trods deres alt fremhævede Forskjelligheder, 
lignede hinanden saa meget, at de efter al Sandsynlighed maatte 
tilhøre den samme Art. Jeg antager, at afd. Reinhardt endnu i 
1825 ikke har kjendt Ottos Afhandling, som han heller ikke 
nævner; .havde han kjendt den, vilde Overensstemmelsen mellem 
begge Rokkeformers Fysionomi og Karakterer vistnok vakt hans 
Mistanke. Maaske er denne virkelig senere bleven vakt, og dette 
Anledningen til, at en speciellere Beskrivelse lige saa lidt er 
bleven publiceret som Afbildningen? — Jeg antager Arten for al 
være Raja hatis, „Skaden”. Der er intet oplyst om Størrelsen af 
R. alata, men Hudtændernes (Tornenes) Udvikling tyder paa, at 
den befandt sig paa et lignende Udviklingstrin som Ottos edin- 
burgske Rokke. Der fandtes nemlig, saa vidt skjønnes kan, hos 
ingen af disse andre Torne end de følgende: 1) to (undtagelsesvis én) 
foran hver Øjehule og én tæt bagved sammes indre Rand, 2) en 
Række af 17 eller 18 langs ned ad Halens Midtlinie, begyndende 
Vidensk. Meddel, fra den naturh. Foren. 1879—80. 4 
