vilde dette være temmelig mærkeligt for de kjøbeiiliavnske Sam¬ 
lingers Vedkommende, eftersom der drives et storartet Havkal- 
fiskeri ved Islands og Grønlands, til Dels ogsaa ved Færøernes 
Kyster. Det maatte dog en Gang imellem hænde, især hvis heller 
ikke Havkalens Yngletid var begrænset til nogle faa Maaneder, at 
man fik en drægtig Havkal-Him under Kniven, og at en af dens 
Unger blev opbevaret af en eller anden, der interesserede sig for 
slige Ting. Ikke sjælden har man sendt os Fostre af Sæler, Hval¬ 
ros, Delfiner og andre Hvaler, Spirhaj, Haamær o. s. v., men aldrig 
af en Havkal; ja hvad mere er, alle Bestræbelser for at faa et 
sligt til Mnseet fra vore nordiske Bilande, have været forgjæves. 
Paa den anden Side have vore nordiske Korrespondenter lige saa 
lidt sendt os et Havkalæg med Hornkapsel, hvilket efter alle Ana¬ 
logier med andre ikke vivipare Selachier jo maatte antages at være 
det, man vilde finde hos Hunnerne, til rette Aarstid, hvis de ikke 
fødte levende Unger. Derimod have de oftere sendt os nogle af de 
store, bløde, blommerige Æg, blot omgivne af en tynd Hinde, som 
blandt andre Faber omtaler at findes hos Hunnerne i saa over¬ 
ordentligt stort Antal. Den Tanke maatte da naturligt opstaa: 
skulde Havkalens Forplantning være forskjellig fra alle andre Sela- 
chiers? Er Talrigheden af hine nøgne Æg, der aldrig findes om¬ 
givne af en Hornskal, et Tegn paa, at denne Haj forplanter sig 
ved bløde, nøgne Æg paa almindelig Fiske vis? Man vilde dertil 
kunne svare, at den negative Erfaring, at man aldrig har fundet 
Hornkapslerne om Æggene, strængt taget ikke beviser noget; hvor 
mange ægsvangre Hunner af Slimaalen {Myxiné) havde vi ikke 
aabnet, førend Steenstrup fandt deres hornagtige Æggekapsler, som 
minde saa stærkt om Kød-Hajernes og Kokkernes? 
Jeg har selvfølgelig forhørt mig, mundtligt eller skriftligt efter 
Omstændighederne, hos Museets Venner og Korrespondenter i vore 
nordlige Bilande, om hvad de af deres Erfaring mulig kunde meddele 
mig derom. De Svar, som jeg har modtaget, gaa alle i samme Ket- 
ning. Hr. Kjøbmand Muller i Akureyri (Island) skriver under 18de 
Februar 1878: „Det er en almindelig Overbevisning overalt i 
