205 
Vingeprydelserne hos Konge-Ederluglen 
og Mandarin-Anden. 
Af 
e7. Reinhardt* 
(Meddelt i Mødet den 17de Oktober 1879.) 
Det sidste Hefte af „naturhistorisk Tidsskrift“ har bragt en Med¬ 
delelse af J. C. H. Fischer om Konge-Ederfuglen ^). Saaledes som 
den er, levner den Plads for yderligere Oplysninger, og jeg vil 
tage den til Udgangspunkt for nogle Bemærkninger baade om det 
Forhold, hvorom den handler, og om lignende hos nogle andret 
mere eller mindre beslægtede Fugle. 
Forfatteren begynder med at berette, hvorledes han for nogle 
Aar siden (i November 1873) under Udstopningen af en i et 
Fiskergarn fanget Han af Somateria spectahilis ikke kunde faa 
dens Vingefjær til at ligge glat ned, saaledes som han trode, at 
de burde ligge, og hvorledes han dernæst ved sine Forsøg paa at 
komme efter hvad der var i Vejen, blev opmærksom paa to ejen¬ 
dommelige, paa Overarmen siddende Fjær, som Meddelelsen kalder, 
efter min Mening mindre rigtigt, Svingfjær af tredje Orden^). 
„En gammel Han af Konge-Edderfaglen.^ Naturh. Tidsskrift. 3. E. 
11. Bd. 3. H. Kbhvn. 1878 (dog først udgivet i Juni 1879). S. 599 
—602, Tab.XlH. 
2) Allerede Linné ftaskrev, som bekjendt, Overarmen Svdng^'ær („... re- 
miges, nulli vero Brachii^’'), og der er neppe Grund til at opgive 
denne i det væsenlige rigtige Anskuelse. Det skal indrømmes, at 
