281 
De talrige Knogler, som foreligge af den, have et meget for- 
skjelligt Udseende; ofte ere de særdeles lette og skjøre, rødgiile eller 
gulladne udvendig, kridhvide indvendig og klæbe stærkt til Tungen, 
de besidde saaledes ofte alle de Egenskaber, som sædvanlig findes 
hos Knoglerne af de aldeles utvivlsomt uddøde Dyr fra de brasi¬ 
lianske Huler; andre Knogler ere vel ogsaa lette, hvide i Brudet 
og næsten smulrende, men de klæbe kun svagt til Tungen og ere 
udvendig sortebrune med gulbrune Pletter; endelig kunne Knoglerne 
ogsaa undertiden med et gammelt Udseende forbinde en ikke ringe 
Tyngde og være mere eller mindre indesluttede i en stenhaard 
Matrix, som ikke lader sig fjerne. Men mellem alle disse Slags 
Levninger og andre, som i Udseende og Beskaffenhed nærme sig 
friske Knogler, findes der talrige Overgange. For en Del er det 
forskjellige Udseende ganske vist betinget af den forskj ellige Ælde, 
men det kan ogsaa være en Følge af, at Knoglerne i Hulerne have 
været udsatte for forskjellige og vekslende Indvirkninger; som 
oftest have de forskjellige Dyrelevninger fra en og samme Hule 
det samme Udseende, og flere af de ovennævnte Forskj elligheder 
kan man ogsaa træffe hos Knogler af de aldeles forsvundne Typer, 
de kæmpestore Glyptodonter og Megatherier, naar de hidrøre fra 
forskjellige Huler. 
Ligesom Udseendet er ogsaa Størrelsen af de til denne Form hen¬ 
hørende Knogler noget forskjellig; men det synes ikke, at denne For- 
skjelkan sættes i Forbindelse med deres formentlig større eller mindre 
Ælde. Man kunde maaske føle sig fristet til at formode, at denne 
Variation i Størrelsen antydede en Forskjel i Kjøn; men for ikke at 
tale om, at E. Hensel mener at have faat ud af sine ret omfattende 
Erfaringer, at der ikke er nogen Forskjel paa Kjønnenes Størrelse hos 
Navlesvinene, men at Ornerne kun have lidt tykkere Hjørnetænder 
end Søerne, saa afvises en slig Formodning desuden ganske derved, 
at Huleknoglerne ikke efter Størrelsen falde i to Grupper, men at 
Størrelsesforskjellen udvidskes ved talrige ganske jævne Overgange. 
For ved et Par Eksempler at antyde de omtrentlige Grændser for 
den stedfindende Forskjel skal jeg anføre, at jeg blandt et betydeligt 
