336 
Træsnit, temmelig lange; de udspringer — naturligvis — fra Coniis, 
det vil sige deres Bagrand er hæftet til denne; men den forreste 
Del af deres Siderande hæfter sig til Bulhns’ Væg, saaledes at de 
halvt befinder sig i Biilbus. De er, ligesom de bageste, tynd¬ 
væggede, liden Midtkøl, Sidepartierne er gennembrudte af nogle 
faa Huller. Imellem Klapperne og Conus’ Væg gaar der nogle 
faa fine Traade. 
Sammenligningen mellem Conus og Bulbus af Butirinus og de 
tilsvarende Dele hos Amia er af betydelig Interesse. Hos Amia 
findes der en Conus, der i Sammenligning med de andre Knokkel- 
ganoiders maa betegnes som meget forkortet; hos Butirinus er 
Forkortelsen gaaet endnu langt videre. Fra Væggen af Conus ud¬ 
springer der hos Amia 3 Klappe-Tværrækker; i hver af disse er 
der 4 Klapper, hvoraf de to er langt mindre end de to andre. 
Hos Butirimus er den ene — hvilken kan jeg ikke med Be¬ 
stemthed sige — af de to bageste Tværrækker gaaet til Grunde; 
det samme er Tilfældet med de to smaa Klapper i forreste Tvær¬ 
række; og de to smaa Klapper i den tiloversblevne bageste Tvær¬ 
række er fuldkommen rudimentære. Klapperne i den forreste 
Tværrække er baade hos Amia og hos Butirinus hæftede til 
Bulbus’ Væg med den forreste, største, Del af deres Siderande 
(ogsaa hos Lepidosteus hefter den forreste Del af de omtalte Klapper 
sig til Bulbus’ Væg). Disse Klapper er ogsaa hos Butirinus 
temmelig lange, om end meget kortere end hos Amia. Alle vel 
udviklede Conus-Klapper udmærker sig hos hægge Former ved deres 
bageste lige afskaarne Rand, Klapperne i de bageste Rækker des¬ 
uden ved deres Brede og Korthed; de forreste Klappers Sidedele 
er hos hægge gennemhullede. — Bulbus’ Væg, der hos Amia 
endnu er temmelig tynd, om end ret beset tykkere end den øvrige 
Del af Truncus’ Væg er hos Butirinus fortykket i en betydelig Grad. 
Saaledes er, som man ser. Forholdene hos Butirinus lette at 
aflede fra dem vi finder hos Amia\ paa den ene Side er Conus 
stærkt reduceret, paa den anden Side Bulbus videre udviklet. 
