341 
Undersøgelse erklære for den forreste Del af den egenlige Ven¬ 
trikel^). At Gegenbaur opstillede hin Tydning var dengang fnld- 
kommen naturligt; ti han havde ikke selv undersøgt Butirinus og 
vel heller ikke nogen anden Clupeide med tydelig Conus, og de 
dengang over saadanne foreliggende Undersøgelser vare i denne 
Henseende ubrugelige; og uden disse Mellemformer vilde det næppe 
lykkes Nogen med Sikkerhed at komme til den rette Opfattelse af 
Teleostiernes Conus. Hin forreste Del af Teleostiernes Ventrikel 
— som vi altsaa ikke tør betegne som Conus — er iøvrigt aldeles 
ikke sondret fra den øvrige Del af Ventiiklen og har den sædvan¬ 
lige spongiøse Ventrikel-Bygning, noget Conus aldrig har. 
Sluttelig tillader jeg mig ganske kort at sammenstille min Op¬ 
fattelse af Fiskenes Conus 
Hos Selachierne og Gauoiderne (Dipnoerne med¬ 
regnede) er Hjærtet sondret i tre Afsnit, Atrium, Ven¬ 
trikel og Conus; sidstnævnte præsenterer sig som et 
tydelig sondret, selvstændigt sidste Led af Hjærtet og 
er udrustet med flere Tværrækker af Klapper; dens 
Væg er forsynet med et tykt Lag tværstribede Muskel¬ 
celler. 
Hos Teleostierne er Conus i Reglen fuldkommen 
rudimentær, mangler Musculatur, bærer kun én Tvær¬ 
række af Klapper, svarende til den forreste Række 
hos Oanoiderne. Kun hos nogle — ikke alle — Clupe- 
ider er Conus endnu forsynet med Musculatur — som 
0 Jeg vil tillade mig at stille det Forslag, at man betegner Conus ikke 
som en Afdeling af Ventriklen, men som en Afdeling af Hjærtet, 
ligesom Ventrikel og Atrium; hvad jeg ovenfor kalder „den egenlige 
Ventrikel^ vil da simpelthen komme til at hedde „Ventrikel"; over¬ 
hovedet vil Præcisionen afgjort vinde derved, ligesom det vist ogsaa 
i og for sig er det rigtigste. 
■■*) Om Cyclostomerne foreligger ingen Data i denne Retning. 
