355 
særlig vakt D’Orbigny’s Opmærksomhed, skjøndt hans Figur gjeii- 
giver den smukt, men derimod Eang’s, saaledes som hans Udtryk 
om den vidne; „å l’extrémité postérieure et dans la ligne médiane 
du dos line tache fort remarquahle provénant de la coquille. Cette 
tache, en forme de disque oblong ou ovale, est d’un beau jaune 
doré, et est entourée d’une auréole blanche, dans laquelle on di- 
stingue des rayons.“ 
Paa Grund af de anførte Forhold, og saaledes som vore Kund¬ 
skaber om de andre yS'e/i/«-Arter nu staa, tager jeg derfor ikke i 
Betænkning at hæve den nævnte lille Undergruppe op til en meget 
høiere Betydning, foreløbigt idetmindste til en Underslægt, og at 
indføre denne i Videnskaben under Navnet 
Sepiella Gray, Stp. 
og med følgende Indhold og Karakteristik: 
Sepier 1) med uvæbnet (rostrum-manglende), bagtil svagt udviklet 
Eygskal (see Fig. 1—4), 
2) med kegleformet Knude eller Fremstaaenhed paa Kappens 
Sammenhægtningsliste, og en tilsvarende tragtformig 
Fordybning i Bunden af Tragtens øreformede Grube 
(Fig. 5), samt 
3) med en større indre, foldet eller bladet Hudsæk i Krop- 
‘ pens Bagende, mellem Skallen og Eyghuden, i hvilken 
Sæk en større Pore eller Aabning paa Dyrets Bugside 
midt imellem Finnerne fører ind. 
Kun to Arter kjendte; begge med Tentakler, hvis Køller ere 
besatte med yderst smaa Kopper, i talrige Eækker (10). 
Sepiella inermis (von iiass.). Fér. D’Orb. PI. 6 bis S, ibid. PI. 20 5* 
Indiske Hav, meget udbredt. 
Sepiella ornata (Rang). Eang. Documents etc. 1. c. pi. 101; Fér. D’Orb. 
PI. 22. Afrikas Vestkyst. 
I Farvetegningen frembyde de to kjendte Arter en særegen 
oval, straalet Plet, over Sækken. Kjønsforskjellen er hos Sep. 
inermis lidt større end hos andre Sepier, men gaaende forresten i 
23* 
