448 
mit dem zweiten Mederblatt und dem Laubblatt der Triaden vor- 
liegt, ist geradezu einzig in seiner Art. Ob es moglicb ist, 
dafiir eine Erklarung zu geben, welche mit den gewohiilicben Ee- 
geln der Blattstelliing iibereinstimmt, muss dabin gestellt bleiben.“ 
Jeg bar i det foregaaende aftrjkt Eicblers Ord angaaende 
denne Sag for saa meget kortere at kunne udtale min egen Mening 
om den. 
I. „Hovedaxen^^, d. e. det ældre Ebizom. I Eicblers (d. e. Casparys) 
Fremstilling af de faktiske Stillingsforbold er der intet urigtigt; se 
Træsnittet. Kun én Iagttagelse synes ikke at være gjort, nemlig 
den, at der i Axlen af 2det Lavblad, n*^ findes en ganske lille 
Knop (I og II paa Træsnittet), naar der da ingen Blomst sidder 
der (se III, fl). Men en Tydning, hvorved disse mærkelige og 
ganske vist som det synes „enestaaende“ Stillingsforbold forklares 
paa en meget simpel og naturlig Maade, forekommer det mig, at 
der kan gives. 
Botanikere, der have skrevet gode Ting derom. Alene om Græs- 
Kimen foreligger der en betydelig Literatur (ovenstaaende Angivelser 
ere hentede herfra). Det vil være meget lønnende og interessant at 
optage disse Undersøgelser igjen, men fra komparativ-embryogenetisk 
Side; et gjennemført Studie af alle monokotyledone Kim, især af de, 
der ingen Frøhvide bar, vil være af stor Interesse med Hensyn til 
Monokotyledonernes Systematik og deres Slægtskab med Kryptogamerne. 
Jeg bar endog Grund til at tro, at det vil vise sig, at ,,Foden“ i 
Kryptogam-Kimen endnu findes bos visse Monokotyledoner. 
Denne mærkelige Stilling af Kimbladet og Lavbladet lige over 
hinanden bar ogsaa ført til den Tbeori, at „Scutellum“ ikke skulde 
være noget Kimblad, men f. Ex. en Eoddannelse (bypoblaste, Eicbard) 
eller et eget Organ, „Carnode“, som hverken er Stængel eUer Blad 
(Cassini); de nyere embryogenetiske Undersøgelser lade dog ingen Tvivl 
tilbage i denne Henseende, 
Mærkeligt nok synes den Anskuelse, at det nævnte første om¬ 
skedende, men pladeløse Blad, der af Tyskerne ofte kaldes „Keim- 
blattscbeide“, skulde være Kimbladets Skededel, at bolde sig endnu 
bos fremragende Embryogenetikere, som Hanstein og Hegelmaier; 
man skulde tro, at den vel bekjendte Sag, at der kan ligge et langt 
Stængelstykke mellem dette Blad og Kimbladet, var nok til at fjærne 
denne Tanke. Hanstein betegner ogsaa Epiblastus som hørende med 
til „Keimblattscbeide“, men er for øvrigt noget uklar. 
