122 
8iibordo 2. Eumyrshieae. 
Corolla appendicibiis destitula. 
Ardisi<a Sw. 
Bladene hos denne Slægt frembyde flere eiendommelige For¬ 
hold, som ofte afgive gode Charakterer for Arterne og som der¬ 
for ogsaa fortjene at tages i nærmere Betragtning ved Beskrivel¬ 
serne, end man i Almindelighed har gjort. — Bladene ere næ¬ 
sten altid aflange og kortstilkede. Bladstilken er hos de fleste 
Arter stærkt sammentrykt og ovenpaa rendet og forsynet med en 
fra Bladpladen nedlobende Rand. Bladpladens Consistents er 
meget forskjellig; medens Pladen hos nogle Arter er meget tynd 
og gjerinemskinnende, er den derimod hos andre tyk, Iséderagtig 
eller kjddet; den er næsten altid heelrandet, dog undertiden 
karvet eller tandet, men vistnok aldrig lakket. Bladpladen er 
hos de fleste Arter forsynet med de saakaldte indre Kjertier, der 
vise sig som gjennemskinnende eller ophdiede uigjennemsigtige 
Punkter af meget forskjellig Form, Storrelse og Fordeling. Be¬ 
klædning mangler enten ganske eller er kun svagt udviklet i Form 
af Haar — undertiden stjerneformige (t. Ex. hos A. melano- 
sticta); hvorimod skjoldformigt befæstede Skjæl synes at være me¬ 
get almindeligere end man efter Beskrivelserne skulde troe, men 
de ere ofte meget smaa, saa at de let oversees. 
Det er dog især Ribbefordelingen som er charakteristisk hos 
disse Blade. Hovedsideribberne stdde nemlig sammen i storre 
eller længere Afstand fra Randen og danne en tydelig fremtræ¬ 
dende mere eller mindre bugtet (falsk) Randrihbe (Pseudoneurum). 
Det samme Forhold gjentager sigide fra denne udgaaende Grene 
een eller lo Gange, saa at der udenfor Hovedrandribben endnu 
findes een eller to svagere Randribber. Disse Randribbers Af¬ 
stand fra hinanden og fra Randen, Hoved- og Bisideribbernes 
Antal, Fordeling og Retning, Kjertiernes og Bladstilkens Beskaf¬ 
fenhed — alle disse Forhold afgive fortrinlige Charakterer for 
Arterne, hvorpaa man hidtil ikke har lagt tilstrækkelig Vægt. 
