disse convergere Orbilalkammene i Reglen tydeligt fortil, og 
Mellemrummet mellem dem er hos ligestore Individer betydeligt 
smallere; Rostralkammene ere kortere og mindre skarpt ud¬ 
prægede, bos enkelte yngre Individer næsten utydelige, og den 
Vinkel, som de danne med Orbitalkammene er storre og mindre 
skarpt udtrykt, ja bos enkelte danne Rostralkammene næsten en 
ligefrem Fortsættelse af Orbitalkammene. (Mos yngre Individer 
ere Hovedets Kamme idet hele mindre tydelige). Snudespidsen 
er mindre lodret afskaaren, og Næseborene ligge nærmere ved 
Oinene. Der er imidlertid neppe Grund til i disse Forskjellig- 
heder at see en specifisk Differents; det er vistnok væsenligen 
kun en lokal. 
1 Henseende til V o r t e u d v i k 1 i n g c n varierer denne Art 
ogsaa endeel. Et ungt Individ er saaledes næsten tornet, medens 
nogle af de ældre tvertimod have store glatte eller nøgne Pletter 
paa Ryggen. Medens nogle ere aldeles eensformigt lyst oliven¬ 
brune eller olivengraae, kunne andre fremvise en mere eller mindre 
tydelig Marmorering, deels paa Siderne og Lemmerne, deels 
endog paa Ryggen i Skikkelse af store mørkebrune Pletter'^). 
Ceratophrys llojei Wied. 
Vi benytte Leiligheden til at omtale denne Art, der er saa 
træffende beskreven i „Erpétologie générale^^, kun for at sup¬ 
plere denne Beskrivelse i enkelte Punkter. De tre Fingre ere 
omtrent lige lange, men den tredie rager ud over dem med sine 
to sidste Led; der findes 3 tydeligt adskildte store Haandrods- 
knuder og en Deel storre og mindre Knuder, spredte under 
Mellemhaanden ; foruden et Par Smaaknuder er der 1 storre 
*) Capt. Hygom har ogsaa hjemhragt fra Maruim en lille Tudseunge, der 
kun er 11 mm lang fra Snudespidsen til Bagenden; hvis det er Ungen af 
liufn marinus, har denne i en meget ung Alder et langt livligere Livree 
end senere. Farven er nemlig graa med afstikkende sort -Marmorering 
og med skinnende gule Smaapletter i det Sorte igjen. Til Kammene paa 
Hovedet sees der endnu intet Spor. 
