165 
haanden og Mollemfoden, samt at femte Taa kun naaer til tredie- 
sidste Led (anden Ledknude) af fjerde, tredie derimod til midt paa 
samme Led. — Han og Hun frembyde, efter de foreliggende Ex- 
emplarer at domme, ingen Forskjel i Forlemmernes og Tommel¬ 
fingrens Bygning, og navnlig findes der ikke hos Hannerne saa- 
danne hornagtige Udvæxter som hos den foregaaende og efter- 
folgende Art; men muligviis ere de foreliggende Individer kun 
Unger, og det er derfor vel muligt, at denne Forskjel ikke er 
conslarit. I Henseende til Fa rv et e gn i n g e n er der ikke megen 
Forskjel mellem denne Art og den plettede Varietet af den fore¬ 
gaaende; ifolge „Erpétologie générale^^ skal den plettede Tegning 
iovrigt heller ikke være constant hos C. iyphonius. Grundfarven 
er graalig, men falder undertiden i det rodlige; Længdevalkerne 
kunne være hvidlige eller rddlige; en hvid Linie kan forfdlges 
paa Bagsiden af Laarene i den derværende Marmorering, hvilken 
Linie derimod ikke findes hos C. ocellatus. Hos Hannerne er 
der et sortagtigt Bælte paa Undersiden af Hovedet, parallelt med 
Læberanden. Marmoreringen paa Benene er kraftigere end hos 
C. ocellatus. 
Det stdrste Exemplar maaler: 
Længde af Hoved og Krop 44"”” eller 1" 6^ 
— - Bagbenene . . . 72'"'" — 2" 9"'. 
— - Bagfoden. . . . ,36'"'" — i" 4i 
Det er vistnok med Urette, at Rana sibilatrix Wied saavel 
i „Erpétol. générale“ som af Giinther henfores til C. ocellatus 
istedenfor til C. iyphonius. 
3. Cystigiiathus labyriiithicus (Spix). 
Af denne store, plumpthyggede Art har Rhdt. fra L a g o a Santa 
hjembragt 3 Exemplarer (2 Hanner og en Hun). Et fjerde Exem¬ 
plar, en Hun, har Professor Kroyer fanget i Omegnen afBahia 
og hjembragt til det Kgl. naturhistoriske Museum Hvad der især 
udmærker denne Art er det store, brede ogflade Hoved, der 
