167 
agtigt) og morkt (bruunviolet); der gaaer en hvid Stribe fra iiver 
Mundvig til Skulderen, og paa Overlæben findes^ vexlcnde morkere 
og lysere Pletter, som kunne være mere eller mindre tyde¬ 
lige. I Live bar den mellem de to glandulose Længdevalke 
liggende Deel af Ryggen en noget smudsig gron Farve; Valkene 
selv ere grdniiggraae og Kropsiderne graaagtige. Den udadven- 
dende Side (Rygsiden) af Lemmerne er graagrdn, den indad og 
fortilvendende guulaglig, den baglilvendende stærkt straaguul og 
sort marmoreret, med Undtagelse af Laarenes Bagside, bvor de 
sorte Martnoreringer staae paa en levende zinnoberrod eller blod¬ 
rod Bund, ligesom ogsaa i Axelhulen, i Lysken og omkring 
Gattet. 
Udmaalingen af det ene Exemplar (en Hun): 
Længde af Hoved og Krop 
150""“ eller 
5'' 9'". 
Hovedets Brede. 
61““ — 
Længde af Bagbenene . . . 
220““ — 
8" 5'". 
— - Bagfoden . . . 
1 lømni _ 
4" 3'". 
Det brasilianske Navn for denne Art er Gia. Vi antage det 
for sandsynligt, skjdndt ikke aldeles vist, at det er Spix’s liana 
labyrinthica. Derimod er det utvivlsomt den, som i „Frpétol. 
générale" og i Castelnaus Reise*) fdrer dette Navn. 
J sit Catalog over Britisb Museums Batrachier (p. 31) har 
Giinlher henfbrt denne Art til Slægten Pleurodema hvis Typ er 
P. Bibroni Tsebudi (Cystignathus Bibroni D. B.). Vi kunne 
ikke billige denne Sammenstilling af to saa yderst forskjellige 
Former, der formodentlig væsentlig skal stottes paa det stærkt 
udviklede Hudkjerlelparti paa Siderne af C. labyrinlhicus] men 
• 
dette danner ikke en .enkelt, skarpt begrændset Kjertelknude 
som hos Pleurodcma Bibroni. Dertil kommer, at Trommehuden 
hos PI eurodemerne er utydelig, medens den hos C. labyrinthicus 
er ligesaa tydelig som hos de typiske Cystignalher. Hvordan 
man end vil fordele Indholdet af den maaskee noget for omfat- 
*3 1. c p. 79 t. 16 . 
