108 
l^nde Cystignathus-S]ægty saaledes som denne træder op i jjEr- 
pélologie générale^, kunne vi dog ikke antage, at C. labyrinthicus 
med nogen Grund kan sondres generisk fra C. ocellatus^ typho- 
nius og andre typiske sydamerikanske Former*). 
4. Cystignathiis hylodes Rhdt. Ltk. 
To smaa Cystignather, rimeligviis Unger, medbragte fra 
Maruim af Hygom, repræsentere denne nye Art, der hverken har 
det lange og spidse eller det brede og flade Hoved, som udmærke 
de foregaaende Arter; Hovedet er kort, but, smalt og hdit med 
steile Sider, og dets Physionomie saaledes heelt forskjelligt fra 
hi nes. Uens Legemsform er iovrigt smækker, og Ganelænderne 
anbragte paa lignende Maade som hos C. ocellatus ^ naar und¬ 
tages, at Tandgrupperne ere trekantede og ikke vinkelboiede**); 
Tungen er lille, oval, lidt indkneben foran Midten og lidt ud- 
skaaren bagtil. Bagfoden er ogsaa her forsynet med en lille 
Hudkant langs med Tarsen, med 2 tydelige Fodsrodsknuder, en 
i 
sldrre og en mindre, og med et Spor af Bindehud mellem de 
lange og fine Tæer; derimod mangler Hudbræmmen langs med 
Tæerne, og ophoiede Rygvalke savnes ligeledes; femte Taa naaer lidt 
ind paa 'fjerdes trediesidste Led, og tredie næsten lige til sammes 
næstsidste Led. Af Knuder findes kun de sædvanlige Haand- 
rodsknuder og Ledknuder. Tydeligt udprægede Smaavorter ere 
spredte over Lemmerne (især Baglemmerne) og Bagkroppen ; mindre 
lydeligt udprægede ere de paa andre Steder af Kroppen, dog 
*) En saadan Sonder deling er forsøgt af G i r a r d i Proceedings of the Academy 
of natiiral Sciences of Pliiladelphia, Oetbr. 1853 p. 420. Hans 2 Slægter, 
Leptodaefylus Fitz. og Cystignathiis Wglr., som omfatte de sydameri¬ 
kanske Arter med Udelukkelse af Pleurodemerne, svare til vore 2 Grup¬ 
per indenfor Cystignathus Slægten, men forat kunne benytte Ganetand- 
gruppernes Form soji> Slægtscharakteer, maatte man have Vished for, at 
detine ingen Forandring undergaaer med Alderen. 
**) Det forekommer os ikke urimeligt, at de, hvis de foreliggende Exem- 
plarcr ere Unger, med Tiden kunde antage den samme knækkede Form 
som hos C. ocellatus. 
